Midőn ez előtt 45 évvel, mint 30 éves fiatal ember a Magyar 

 Nemzeti ^Múzeumhoz került, akkor bizonyára még ő maga sem gon- 

 dolta volna, hogy nemzeti intézetünk rovargyüjteményeinek az a cso- 

 portja, melynek gondozását ő reá bízták, mostani magas színvona- 

 lára fog valaha emelkedni. Az ő példás hangyaszorgalmával, az ő 

 lankadatlan buzgalmával azonban sikerült elérnie, hogy a Magyar 

 Nemzeti Múzeum darázs-, méh- és hangyagyüjteménye most már a 

 világ legnag3^obb természetrajzi múzeumainak hasonnemű gyűjtemé- 

 nyeivel úgy gazdagságra, mint tudományos értékre nézve bátran ve- 

 tekedhetik, sőt egyes részeiben azokat jóval felül is múlja. Ennek a 

 gyüjteménjaiek, e gyűjtemény szeretetteljes gondozásának, rendsze- 

 res fejlesztésének és tudományos feldolgozásának szentelte ő tudá- 

 sának és tehetségének legjavát. 



Szakirodalmi munkássága eleinte csak a hazai fauna körére 

 szorítkozott, de utóbb kiterjedt mind az öt világrész faunájára és 

 nevét, klasszikus latinsága révén, a külföldi szakkörökben is mind- 

 inkább ismeretessé és becsültté tette. Szakmájában egyik leg-első és 

 általánosan ehsmert tekintélylj^'é azonban tulaj donkópen az a nagy 

 műve avatta őt, a metylyel 1889-ben a Magyar Tudományos Akadé- 

 miában levelezőtagsági székét elfoglalta és mely az egész földkerek- 

 ség fémdarazsait tárg3^alja. Ez volt az ő főműve, a melyről, ha sze- 

 rénysége engedi, méltán elmondhatta volna, hogy „non omnis moriar", 

 mert az valóban az állattani világirodalomnak mindenha örökbecsű 

 és nélkülözhetetlen forrásmunkája fog maradni. 



Midőn e szomorú alkalommal a Magyar Nemzeti Múzeum és a 

 Magyar Tudományos Akadémia őszinte gj^ászát tolmácsolom, fájdal- 

 mas búcsút veszek tőle egyszersmind úgy a magam, mint itt meg- 

 jelent barátai és tisztelői nevében is, a kik benne nemcsak a tudo- 

 mány érdemes munkását becsülték, hanem az egyeneslelkít^ és rom- 

 latlan kedélyű, jó és igaz embert szerették. 



MocsÁRY Sándor ! Valamint kedvenczeid, az aranyosan csillogó 

 i'émdarazsak meleg ragaszkodással fogják a sirhalmodon nyiló virá- 

 gokat évről-évre körülröpködni, mi is ép oly híven, ép oly kegye- 

 lettel fogjuk emlékedet szi\'ünkben megőrizni. 



Nyugodjál békében ! Isten veled ! 



Jablonowski József a m. kir. Rovartani Állomás igazgatója a 

 Magyar Entomologiai Társaság nevében a következőképen búcsúz- 

 tatta MocsÁJíY SÁxDOK-t, a társaság alapító tagját és volt elnökét: 



Tisztelt gyászoló Közönség ! Fájdalmas és szomorú megtisztel- 

 tetés jut osztályrészemül, a nnkor a Magyar Entomologiai Társaság 

 megbízásából s e társaság nevében utolsó isten hozzád-ot kell 

 mondíinoin f ko])orsónál, a mely Mocsáry SÁNnoR-nak, a Magyar 



