Eiitomologiai Társaság" néhai elnökének íükli maradványai 

 öleli. Örökre elcsendesedett az a szív, a melv a természet 

 iránt önzetlen szeretettel dobog-ott ; örökre elpihent az a szén, 

 a természet ig'az szépségeit, rejtett titkait kutatta; örökre moz 

 lan lesz már az a kéz, a meh^ majdnem félszázadig" szolg"álta u 

 gyár rovartan ügyét. Igen, elcsendesedett a szív, pihen a beh» ■ 

 szem, mozdulatlan a kéz : de Mocsáry Sándor szelleme örökké . 

 élni, mert e koporsó szűk arra, hogy magába foglalhassa, magái, 

 rejthesse azt, a mit ^SIocsáry szelleme alkotott s a miben ő élni fog 

 Ha valakiről, akkor a Magyar Entomologiai Társaságnak néhai elnöké- 

 ről, MocsÁRY-ról méltán is, joggal is és büszkén is idézhetjük azt s a 

 mit közvetetlen hivatali főnöke is idézett, hog}'' „non omnis moriar!-' 



A rovartan, a melynek hűséges és önzetlen mívelője a boldo- 

 gult vala, nem tartozik ama tudományos foglalkozások közé, a me- 

 lyok ámulatba ejtő, a világ gondolkodását felforgató eszmékkel fog- 

 lalkoznak, a^-agy olyan eredményiekkel lepik meg a nagy világot, a 

 melyek az . emberiség gondolatvilágát nem várt irányba terehk. 

 A rovartan, t. gyászoló közönség és t. gyászoló barátim, éi3en úgy 

 keresi az igazságot, mint a miként keresnie kell azt minden tudo- 

 mányos foglalkozásnak. A különbség csak az, hogy a rovartan a 

 nao^v természetnek csak igen kis körében mozog ; csak azzal fog- 

 lalkozik, a mi valóban a mikrokozmosz-t, a kicsi világot alkotja. 

 És néhai jSIocsÁRY-nk, e mikrokozmosz-ból, az állatok világából is 

 csak egy kis, rejtett helyet keresett ki magának, a hol magyar elme 

 még nem kutatott, a hol MocsÁRY-nk úttörő volt. E kis iíely a rova- 

 rok világa volt ; de JSIocsáry ezt nem fog"lalta le egészen önmagának. 

 megértette és megérezte, hogy ma az emberi erő szerem^ legj^'en, 

 csak annyit vállaljon magára, a mennyit férfias becsületességgel el 

 is végezhet. Es Mocsáry meg is felelt magáért ! 



A méhek, a darazsak kicsi, de kimeríthetetlen életvilága volt 

 az. a hol MocsÁRY-nk otthon volt, a hol — ország-világ előtt és tar- 

 tózkodás nélkül vallhatjuk — nagyot és örökké maradandót alkotott, 

 a mire büszke és önérzetes lehet minden magyar, mert bizonnyal 

 mondom, hogy JMocsáry szelleme alkotásával többel járult a magyar 

 név, a magyarság hírnevének a nag\^ világban való öregbítéséhez, 

 mint rajta kívül kevés magyar. Mocsáry nem volt hango^ ember ; 

 hangját vájjon itten bérezés hazánk szűk határai között ki hallotta ? 

 Mi kevesen, a kik szűk baráti köréhez tartoztunk, ismertük nagy 

 alkotásait és mindenha büszkék is voltunk rá : de rajtunk kívül váj- 

 jon hány magyar van széles e hazában, a ki tudná, hogy Mocsáry 

 mije volt és örökké is mije lesz a magyarnak ? C) a magyar közmű- 

 velődésnek olyan munkása volt, a ki a magyar névnek tiszteletet, 

 becsületet szerzett a nagy viláo'ban. 



