51 



tartotta. Ulbrich Ede elnök üdvözli a megjelenteket, megállapítja a 

 határozatképességet, a jegyzőkönj^v hitelesítésére felkéri Dr. Eröss 

 Lajos és Hajóss József tagokat, majd az ülést a következő felolva- 

 sásával njátja meg: 



Elnöki megnyitó : Tisztelt Közgjáilés ! Az elmúlt esztendővel 

 cgyosületihik betöltötte létezésének első histrnmát, ezzel tehát átesett 

 a gyermekkor legnehezebb stádiumán, a mely körűimén}^ egymaga 

 feljogosít ama biztos következtetésre, hogy nem ephemer életű intéz- 

 ményn,yel van dolgunk, mely ma keletkezik, holnap megszűnik, ha- 

 nem hogy egyesületünk magában hordja az életképesség feltételeit 

 és hogy hívatva van ama nag}^ feladatok megoldásában, mel^^ck a 

 jelenlegi világforgatag lezajlása után bekövetkezendő békés Jíorszak- 

 ban meglesznek fejtendők, szintén közreműködni. 



Igaz ugyan, hogy a most elrnult esztendő alatt legalább az 

 anyagiákat illetőleg egyesületünk nem vehetett nag^'-obb lendületet ; 

 ez azonban természetes következménye annak, hogy. az ime már két 

 esztendő óta dúló világháború igénybe vette összes erőinket, a me- 

 lyeket létünk biztosítása, jövőnk védelmében latba kellett vetni. 

 A midőn pedig mindnyájunk közös' érdekeiért, a hőn szeretett hazá- 

 ért síkra kellett szállanunk, háttérbe kellett szorulnia minden más 

 különleges czélnak, minden méllékérdeknek ; összes erőinket az or- 

 szágos nehéz feladatok szolgálatába kelletett állítanunlí, mert „a haza 

 niinden előtt ! " 



- De hála a magyarok Istenének most már örömrepeső szívvel 

 és felemelkedett lélekkel meglehet állapítani, hogy a tettek mezején 

 a magyar vitézség és hősi erény oly csodákat művelt, melyek hivatva 

 vannak örök időkre megállapítaui a már-már legendaszerűvé vált 

 magyar név- és vitézség históriai fényét! 



Midőn ezt büszkeséggel megállapítom, önkén3^telenül eszembe 

 jutnak nagy költőnknek most teljesedésbe menő látnokiihletségű szavai : 



,,Vagy üstökös vagj óh magyar dicsőség, mely jött és távozék, 

 Hogy századok multával újra lássák fényét a néj)ek s rettegjék !" 



Áttérek már most mai előadásom tiűajdonképeni tárgyára, mely 

 az 189G. év kezdetétől egészen az 1915. év végéig, tehát kerek húsz 

 esztendő alatt Isaszeg és környékén észlelt Macrolej)idoi)terák ismer- 

 tetése. 



^laga az enumeratió felolvasásával nem fogom a tisztelt köz- 

 gyűlést untatni ; eredetileg az volt a szándékom, hogy azt kinyoma- 

 tom és így juttatom t. Tagtársaim kezébe, a kiadó azonban a mai 

 viszonyok között oly exorbitáus árt kórt, hogy ettől egyelőre el kel- 

 lett teküitenem.^ 



Megjelenik folyóiratunk következő számában. — Szeri- . 



