77 ■ 



fonákja többé-kevésbé sárga színű, csak nagy ritkán fehér (ab. subtus 

 álba). Az erek ugj^ancsak sárgák ; ezek mentén azonban a szárny- 

 tövétől kiindulólag a sárga alap sötét szürkés-zöld szemcsékkel sűrűn 

 behintett, mely a II. ivadéknál gyér, sőt teljesen is hiányzik (ab. 

 meridionalis Rühl). A Pieris napi L. erősen hajlik aberratiókra, kü- 

 lönösen az első ivadék. Érdekes minő irányt követ túlnyomó rész- 

 ben az aberrálás. A hímek az által, hogy sötét rajzuk elmosódik 

 vagy eltűnik, az albinizmus felé hajlanak (ab. impunctata Rüber) ; 

 rá. nősténj^ek ellenkezőleg a rajz elsötétedése és terjedtebb volta, 

 valamint a fehér színnek sárgásba való hajlása következtében a me- 

 ianizmus felé közelednek (ab. flavescens Wagner, interjecta Röbefí, 

 nieia Wagn. = radiata Röber). Ezen aberratiók bárhol előfordulhat- 

 nak, de különösen gyakran találhatók a Bécs környékét övező Elő- 

 alpokban s különösen Mödling környéke tett nagy hírnévre szert e 

 tekintetben. 



Földrajzi elterjedése rendkívül nagy, mint már említettem Afrika 

 északi partjától végig egész Európán, behatol mélyen a sarkkörbe, 

 íizonkivül lakja Ázsia északi, középső és keleti részét ; elterjedt az 

 .északamerikai államokban, mint Kanadában, Labradorban és Alasz- 

 kában is. 



x\ mint nem akadályozzák elterjedését a szélességi fokok észa- 

 kon elterült vidékei, éppen oly életvidoran repül jelentékeny tenger- 

 feletti magasságban is. Magam például még 2600 m. magasságban 

 •elég g3^akran találkoztam vele az Alpokban (ab. Bryoniae 0.). 



Ezen" faji sajátságából, hogy úgj délen, mint északon, sőt je- 

 lentékeny tengerfeletti magasságban is megtalálja létföltételeit, arra 

 lehet következtetni, hogy a viszonyokhoz való hozzászokása (accli- 

 matizatiója) jelentékeny s ezen körülményiből, valamint aberráló haj- 

 lamából magyarázható meg, hogy különböző kozmikus tulajdonság- 

 gal biró helyeken jellegzetes és állandó helyi alakjai váltak ki. 



Ezen helyi alakok kifejezetten különböznek a törzsalaktól és 

 állandóak. De ezeken a helj^eken a faj mindig csak egy ivadékban 

 lép fel, megfelelően a kozmikus viszonj^oknak, azaz vagy az északi 

 szélességnek, vagy a tenger feletti magasságnak. A helyi alakoknál 

 •a hímek szintén némileg sötétebben rajzoltak, de itt is a nőstények 

 mutatják a jellegzetes elváltozást, mely ugyancsak a melanizmus felé 

 való hajlásban nyilvánul, még pedig fokozottabb mértékben mint a 

 már említett aberratióknál. Ilyen helyi alak az Alpokban, Norvégiá- 

 ban és hazánk magasabb hegyein repülő var. Bryoniae 0. és a Kam- 

 <3satkában honos var. KamtscJmdalis Bang-Haas. A törzsalak és a 

 var. Bryoniae 0. közötti átmeneti helyi alak pedig a déh Orosz- 

 országban, Szibériában és az Altáj -hegységben előforduló var. inter- 

 média Krue.. Mindannak daczára, hogy a helyi alakok már elsötéted- 



