135 



szőri permetezéskor pedig a tábla szélességében haladtak előre. 

 A permet finoman, ködszerűen hullva, érintette a leveleket. Egy óra 

 múltán a j)ermet már megszáradt és fényes pettyek alakjában látható 

 ^'olt a vetés sásán. Másnap, május 22-én az előző éjjeli kis cső miatt 

 az előző napon megpermetezett szakaszokra még 50 — 50 liter frissen 

 készített ~ folyadékot permeteztettem, hogy így pótoljam az eső által 

 esetleg lemosott anyagot. Május 23-án egész nap hatalmas eső volt, 

 mely nemcsak hogy lemosta az eddigi fáradságos munkával elperme- 

 tezett anj^agot, hanem a talajt is annyira átáztatta, hogy a munkát 

 f eljutatni nem lehetett. Május 25-én Zagy vaszentjakabon akartam a 

 Világoson abbamaradt kísérletet elvégezni, de itt is hatalmas eső 

 fogadott. A lárvák egy része még mindig nem kelt ki, de csak igen 

 kis fertőzésekre akadtam, tehát a kísérletről itt is le kellett monda- 

 nom. Mindezek után nem tehettem mást, minthog}^ türelmesen bevár- 

 tam a Világosról érkező jelentéseket, ezek azonban állandó esőzések- 

 ről számoltak be, időközben azonban az árpa annyira kifejlődött már, 

 hogy ott permetezni lehetetlen, míg a zabban olyan erős a pusztítás, 

 hog3' a permetezésnek már alig lehet sikere. Ezek után természete- 

 sen iigy határoztam, hogy a kísérleteket Világoson beszüntetem. 



Június 20-án a temesrékasi Kincstári Ispánság azt jelentette, 

 hogy a májusi árvíz, mely hazánk számos, részein ez évben kárt 

 okozott, a tavaszí vetéseknek egy részét elöntötte, tönkretette, tehát 

 nem kísérletezhetett. A sok eső, a rendellenes időjárás s elemi csa- 

 pások szomorú esztendeje volt az 1912-iki év, mely — sajnos — 

 megint egy újabb évre vetette vissza Idsprleteimet is. 



Az 1913. esztendőben nem akarván újra terhelni az eddigi 

 kísérletezőket, a kiknek több rendbeli szívességében az elmúlt évek- 

 ben oly gj^akran részem volt, elhatároztam, hogy valamely állami 

 birtokon fogom a kísérleteket végrehajtani, ahol erre kedvező alka- 

 lom nj'ílik. Nem is kellett sokáig kutatnom, hamarosan találtam 

 ilyent. A csálai állami szőlőtelep gazdaságában évről-évre szintén 

 pusztít a veresnj^akú ár^Dabogár. xíprilis 30-tól május 3-íg ug3''anítt 

 a szőlőiloncza {Tortrix Pilleriana Schiff.) ellen végeztem irtási kísér- 

 letet, a mikor személyesen megbeszéltük a későbbi teendőket. Ez 

 időben a bogarak éppen' párosodtak s találtam már elegendő szám- 

 ban 23etéket is, így azzal az elhatározással utaztam vissza Buda- 

 pestre, hogy mintegy két hét múltával újra leutazom s akkor meg- 

 kezdem a kísérletezést. 



Ez évben a következő szereket kívántam kipróbálni: klór- 

 bárium, arzénsavas ólom (ólomarzenát, Plumhum arsenicum), 

 kénsavas nikotin (níkotinszulfát) és thanaton. A kénsavas 

 nikotin kiváló hatásúnak bizonyult már az előbbi esztendőben több 

 kártevő rovar ellen, tehát programmba vettem én is a kipróbálását. 



