143 



leljebl) kisebb-nag3'obb foltolc cakadiiak majd szétszórtan a tavaszi 

 vetésekben. Az itt pnsztító lárvákkal azután már könnyen rneg'- 

 birkózhatank. 



A veresnyakú árpabogár ellen tehát lehet védekezni, ha ész- 

 szerűen, körültekintéssel és mindig gondolkodva fogunk a munká- 

 hoz és hajtjuk azt végre. E végből ismernünk kell az életmódját, 

 szokásait, tény észviszonyait stb., a melyekhez szorosan kapcsolódnia 

 kell a védekezésnek is. A veresnyakú árpabogár ma már nem 

 az, a mi valamikor volt: a mezőgazdaságnak egy leküzd- 

 hetetlennek látszó ellensége. Leküzdhetjük, diadalmaskod- 

 hatunJv felette, ha kellő energiával _és szaktudással fel- 

 fegyverkezve indulunk ellene a küzdelembe. 



Összefoglalás. A veresn^'akú árpabogár (Lema melanopus L.) 

 mint mezőgazdasági kártevő, Magyarországon már a múlt század 

 elejétől fogva ismert. .Nagy volt a kártétele a múlt század kilencz- 

 venes éveinek elején, majd a jelen század legutóbbi néhány eszten- 

 dőjében. Bár elsősorban a síkságok lakója, eléggé jól érzi magát a 

 dombosabb vidékeken is. Mindenütt, a hol az árpa- és zabtermesz- 

 tésre megfelelő az éghajlat és talaj, előfordul. Nagyobb mértékben 

 való elszaporodása időszakonkint következik be. Evek során át egyre 

 nagyobb területeken jelentkezik, hogy elérvén j)usztí fásának legnagyobb 

 fokát, ismét megfogyatkozzék. Időszaki eltűnésének okát elsősorban 

 az apró ellenségeinek tömeges' elszaporodásában vélem. 



A veresnyakú árpabogár a külföldön is már régóta közismert, 

 mint jelentékenyebb mezőgazdasági kártevő azonban csak Ausztriá- 

 ban, Romániában és főleg Oroszországban jöhet figyelembe. 



A bogár tavaszi megjelenése a korábbi vagy későbbi kitava- 

 szodástól függ. Rendes viszonyok között áprihs hó első felében lehet 

 az első bogarakát észrevenni. A bogarak csapatokba gyülekeznek 

 össze tavaszi vetéseinkben. A bogarak a zab és árjja leveleit a levél 

 hosszában Jiosszabb-rövidebb csíkokban átrágják, kilyukasztják. Mint- . 

 egj két hét múlva a bogarak megjelenése után már- nagyobb szám- 

 ban lehet petéket találni. A levelek közép-ere mentén gyöngyfüzér- 

 szerűleg lerakott petékből kikelt nyálkás lárvák a zab és árpa leveleit 

 rágják, de nem lyukasztják ki, mint a bogarak, hanem meghagyják 

 a levélereket és a túloldali epidermist, miáltal a levelek az egymás 

 mellett sűrűn haladó, egybefolyó rágott csíkok folytán megfehéred- 

 nek. A lárvák rágása foltonkint mutatkozik, rendszerint a vetés leg- 

 bujább részein. iSlintegy négy hét alatt teljesen kifejlődvén, rend- 

 szerint június elején, a földbe vonulnak átalakulás czéljából. Sekélyen 

 a föld színe alatt kis gubót készítenek, mely a lárva megkeménj-edett 

 nyáUvás váladékából áll. Mintegy két hét múlva, a lárvák földbe 

 vonulásától, kész a kifejlődött bogár. Évente csak égy nemzedéke 



