151 



sem dicsekedhető legelőkön át vezet fel. A Bedelői hegység leg- 

 meredekebb s-zikláinak felső szélén, egy kis behorpadás szélén jutunk 

 a „Klára-barlang" felirattal ellátott bedelői barlang szájához, néhán)'^ 

 lépésre jobbra tőle pedig a mintegy 7^800 m. magas függőleges 

 sziklafal felső részén lévő sziklakapu nyílásán keresztül a legszebb 

 kilátásunk nyílik az Aranyos-völgyre, az előtérben Alsó-Szolosva 

 községgel. De maradjunk néhány perczig a Bedelői barlangnál, 

 melyről bogárgyüjtő társaim tudni fogják, hogy ebben fedezte fel 

 Fbnichel Sámuel, az Újguineá-ban elpusztult magyar kutató, régé- 

 szeti és őslénytani kutatásai allcalmával az első erdélyi vak barlangi 

 Silphidát, a Drimeotus Ormayi Reitt.-í és ugyancsak ő gyűjtötte itt az 

 eleinte AnophÜialmus paroecus Fmv.-nak tartott és csak később általam 

 iijnak felismert és Anophthalmus pseiidoparoeciis név alatt leírt vak 

 futrinkát. Mindkét faj, különösen az utóbbi ritka, mert a míg a leg- 

 több vak Silphidából a barlangokban sokat gyűjthetünk, itt megkell 

 elégedjünk néhány példánynyal és szerencsésnek kell mondaimnk 

 azt, a ki az Anoplitlialmus-i is megtalálja. Miután mindkét vak bogár- 

 ból gyűjtöttem, a miben kis fiam, a kit 1916. évi kirándulásom alkal- 

 mával útitársul magammal vittem, nagyban segítségemre volt, mert a 

 barlang kisebb hasadékaiba, kürtőibe is bebújt, a melyekbe magam 

 már nem fértem és a pásztorok meg diákkirándulók által csepp- 

 köveitől megfosztott és neveikkel telefirkált barlang alakulatát meg- 

 szeiméltük, hozzáláttam a barlang előtt lévő fák és bokrok között 

 felgyülemlett humuszréteg átrostálához. a mi sok érdekes fajjal gaz- 

 dagította gyűjtésem eredményét és azonkívül bepillantást nj'újtott 

 ennek a mészhegységnek eddig* úgyszólván teljesen ismeretleji fauná- 

 jába is. Az. út visszafelé magától értetődőleg szintén nem könnyű, 

 mert hiába visz lefelé, ott a hol felmenet úgj'-szólván orrunkal érjük 

 a földet, nehéz a lejövet is, minden lépésünket vigyázattal kell meg- 

 tennünk, ha nem akarunk akaratlanul hirtelen néhány száz méterrel 

 lejebb lenni. De teljesen nyakunkba kapjuk a. délutáni napot is, 

 melyben a mészsziklák teljes fehérségükben tündökölnek. Nem aka- 

 rok ez alkalommal a gyűjtött rovarok felsorolására kiterjeszkedni, 

 azonban fel akarom említeni, hogy lejövet mintegy 1000 m. magas- 

 ságban, kőgörgeteges helyen, melyen csak néhány szépen fejlődött 

 ernyős virág pompázott, rajta lakmározó Trichius, Leplura, Hoplia^ 

 IfordeWa-f aj okkal, találtam az eddig Erdélyből csak Nagyágról isme- 

 retes Bembecid hylaeiformis Lásp. nevű Sessiida egy frissen kelt 

 jjéldanyát. 



Alsó-Szolcsva vidéke, rétjeivel és aranyos-menti fűzcserjéseivel 

 csak az erdélyi medencze ismeretes fajaival, semmi jobb vag}^ emlí- 

 tésre méltó adattal nem szolgált. Turisztikai szempontból említésre 

 méltó még ennek a vidéknek egy nevezetessége, a Búvó patak (vagy 



