157 



Négy hét a vrátnai völgyben. 



Irta : Dr. Pazsiczky JenÓ. 



Már 1914-ben tervezgettem azt a kirándulást, mely Trencsén- 

 megye égy elrejtett zugába vezetett volna, de a háború kitörése 

 folytán azt jobb időkre kellett halasztanom. Végre 1916-ban meg- 

 valósíthattam tervemet, . eljuthattam a világeseményektől oly távol 

 fekvő, elrejtett hegyvidéki zugba, a Zsolnától észak-keletre fekvő 

 Terhely községhez tartozó Vrátna-völgybe, mely nemcsak a turisták 

 kedv^encz kirándulóhelye, hanem néhai Dr. Brancsik Károly kedvencz 

 gyűjtőhelye is volt. Ezt a völg^^et már azért is választottam, mert ezt 

 a megyénk legmagasabb hegyei (Kis-Kriván, Rosudecz) övezte terü- 

 letet lejDkész vagy neuropterologus még nem kereste fel és így a 

 lepkék és reezésszárnyúak faunájának szempontjából feltétlenül érde- 

 kesnek és értékesnek kellett tartanom. Hogy feltevésemben nem 

 csalódtam, mutatják a felsorolandó adatok, melyekhez Dr. Schmidt 

 Antal nemzeti múzeumi segédőr, Hauder Ferencz linzi mikroleioi- 

 dopterologus és Laczó József urak meghatározásai révén jutottam 

 és ezért kedves kötelességet teljesítek, a mikor fáradozásukért ezen 

 a helj'^en is kifejezem hálás köszönetemet. 



'1916. évi július 8-án keltem útra öcsémmel. A legragyogóbb 

 nyári délután tettük meg a 16 km.-n^d kocsiútat és élveztük a távol- 

 ból trenosénmegyei havasainkat, sőt képzeletünkben már ott jártunk 

 gerinczeiken és a mi havasi lepke csak eszünkljo jutott, azt már 

 mind el is fogtuk. A Vrátnai-szoros kőóriásai között és a mesés 

 vízesésnél csodálattal bámultuk a természet hatalmas erejét és kijövet 

 a szorosból a hatalmas arányaival elibénk táruló Kriván-hegycsopor- 

 tot, a közepén az 1712 m. magas Kis-Krivánnal. Emiek alját és kö- 

 zepét erdő, felső, részét rengeteg gyalogfenj^őterüleiek borítják, majd 

 a mint ezek is eltűnnek, fellépnek a pompás havasi legelők. Utunk 

 a balra nyíló" völgybe vezetett, melynek patakja az 1606 m. magas 

 Rosudecz mészkőtörmelékét görgeti, a hegy lábánál épült erdészlak, 

 Horváth Antal erdész háza felé. Mosolygó leányarczok fogadnak, 

 á Horváth házaspár magyaros vendégszeretettel üdvözöl minket, alig 

 győzünk a széjD vidék szemlélésével eltelni, úgy érezzük magunkat, 

 mintha mmdig itt laktunk volna. Rövidesen egy kis tanúlmánja'itat 

 teszünk, de mire esteledni kezd, hatalmas kis zivatar kerekedik, a, 

 csodás Rosudecz fehér sziklait és zöld gj'alog'fenyőit a felhők közül 

 előbukkanó lenjaigvó nap sugarai aranyozzák be és mintegy világí- 

 tanak a borús-zivataros háttérben. Még szivárvánj'" is képződött a 

 kísérteties esti fényben. 



A következő napon első kirándulásunk sűrű fenyvesen, harma- 

 tos napsütötte réteken keresztül a forráshoz vezetett. A lepkevilág 



