166 



példányuk egyharmad része és a fiatalok egyötöd része pusztul el. 

 A bog-arak épúgy mint a lárvák, könnyen másznak a fákra, ágakra 

 és levelekre is és ha megzavartatnak, a földre hullatják magukat. 

 Táplálkozási idejük összeesik a hernyók idejével és az öreg példá- 

 nyolv többet fogyasztanak, mint a fiatalabbak. 



A téli lakóhely elhagyása ntán a bogarak eloszol' néhány napig 

 táplálkoznak és csak azután párosodnak, a mit a táplálkozás ideje' 

 alatt többször is ismételnek. így Burgess megügyelt egy nőstényt, 

 a mely mintán megtermékenyített petéket már lerakott, még 13-szor 

 párosodott. Ha ez az ismételt párosodás elmarad, a nőstény csak 

 termékenyítésen petéket rak le. Egy-egy nőstény Burgess megligye- 

 lései szerint legtöbbet (353 és 514 petét, de átlag véve sokkal keve- 

 sebb petét rak le egy idényben és pedig a laboratóriumi kísérletek 

 alkalmával ez. a szám 1909-ben 156, 1910-beu 121 petét, a szabad 

 természetben pedig kb. 1.00 j^etét tett ki. A fiatal bogarak egyálta- 

 lában kevesebbet tojnak, így egy régi a szabadban lévő kolónia 

 13-szor jobban gyarapodott, mint egy fiatal kolónia, a helyes arány 

 azonban 10 : 1-heznek vehető fel. Egy hím több nősténnyel is páro- 

 sodik, így egy hím két év alatt három nősténnyel 924 megterméke- 

 nyített petét ért el. A kifejlődött bogár élettartama 2 — 3 évre terjed. 



A mi az Amerikában való meghonosítást illeti, 1906-ban hat 

 30-50 példányból és 1907-ben egy nagy 331 bogárból áhó kolóniát 

 eresztettek szabadon. Ezeket követték 1909 és 1910-ben lárvákból 

 vagy bábokból álló, részben pedig \ogyes kolóniák. Eleinte utóbbi koló- 

 niák 75-:-150 példányból állottak, későbbi megfigyelések azonban a leg- 

 alább 200 példányból álló lárva-kolonia kitételét javasolták. A szabadon 

 eresztett bogarak ós lárvák száma 1906 — 19 10-ig megközelítőleg 18,000 

 példányt tett ki. Az eredmény teljesen kielégítő volt, mert az ellen- 

 őrzés 75 (1909), illetőleg SO^/o-os (1910) g3'arapodást állapíthatott meg. 

 Es hog3^ az elterjedés mennyire halad, legjobban mutatja egy 1908-ban, 

 egy távoleső -helyen kitett és 105^0^ és 110 9-ből álló kolónia, melyet 

 két részre osztva, egymástól 2'7 km. távolságban eresztettek szaba- 

 don. Ez a kolónia két ^v múlva már ll'o7 angol négyzetmérföldnyi 

 területen terjedt el. — Holste Németországban a másik bábrablót 

 (Calosoma inquisilor L) figyelte meg és hasonló eredményekre jutott, 

 melyekről más alkalom mai' fogunk beszámolni. 



Dk. Ötreda Rezső. 



