Nem ilyen a gabonafélék növése : növésük csomóközi (interoa- 

 láris).^ Ez azt jelenti, hog'y a mikor pl. a búza kikelt és jól meg- 

 bokrosodott, minden egyes sarja (tiajtása) belsejében, Eözveiienm a 

 gyökér fölött, de takarva a kifejlődött levélhQvely éktől, meg van már 

 az ő teljességében a leendő egész búzanövén}'. A négy vagy öt 

 osomóköze (bütyökköze) véghetetlenül parányi s akként van egy- 

 másra és részben egymásba tolva, mint a messzelátó (teleszkopium) 

 egymásból kihúzható 4 — 5 része. A kalász legfelül, de a többi caomó- 

 köz legbelső részében van f lásd a képen ^1-t). Ha hosszúsági növésre 

 kerül a sor, tehát a mikor a búza szalmája nő (a búza „szárba szökik**), 

 az egyes csomóköz külön-külön nő és legvígabban a csomóköz 

 alsó részében szaporodik. Ezt. különösen akkor láthatjuk, amikor 

 a búza szára majdnem teljes hosszúságát elérte. Ilyenkor egy-egjr 

 csomóköz felső, tehát a hoziátartozó levél hüí^elyéből kiszabadult 

 része, nemcsak szép zöld, de rendes szilárdságú , is, holott ugyans 

 osomóköz alsó része, tehát az, mely a levélhüvely belsejében van éa 

 még fehéres- sárga, sokszor még annyira puha, hogy ott nemcsak 

 könnyen szakad a szár, hanem hogy e rész szövetét ujjunk kis nyo- 

 másával könnyen szét is mázolhatjuk. E szerint a gabona itt, a csomó- 

 köz alsó részében folyó sejtoszlódás és megfelelő részek (edény- 

 nyalábokj kialakulása és elrendeződése útján (rostos szövet) nő, — 

 itt tart a növés leghosszabb ideig és itt szűnik meg legutoljára is 

 A szárnak (szalmaszálnak) az a része éppen e sajátszerű növése 

 folytán igen gyenge s ha levél ölelő (alsó) hüvelyes része nem fogná 

 körül, a szár nemcsak nem állhatna, hanem a kalász súlya alatt, ha 

 szeme keményítővel telni kezd, le is roskadna. 



Ha a gabonanem üeknek ezt a növekedését szemünk előtt tartjuk, 

 akkor — azt hiszeai — a többi könnyű s a hassziai légy lárvájának 

 .kártékony munkája egyszerre érthetővé -válik. 



Vegyük előbb az őszi kárt. A haasziaí légy akkor fertőzi meg 

 pl. a búzát, ha az kikelt és keveset meg is erősödött. A búza sására 

 (levelére) tojj a egy két és sokszor több tojását (lásd az A képen T-t). 

 A zablégy (Mayetiola avenac Marcii.), a mely közeli (rendszertani) 

 rokona a hassziai légynek {Mayetiola destructor Say, régebbi neve 

 Cecidomyia desiructor Say), pl. a nálvmk nem, de franczia földön ter- 

 mesztett téli zab egy-egy erősebb sarjára még ősszel is 20 és több 

 tojást tojhatik. A tojásból kikelő parányi, lárva (nyű) a levél színén 

 lefelé csúszik (lásd a képen a lefelé rnntatö nyíl irányát), beszopúl 



^ Eogedelmet kérek t, botanikus trársaimtól, hogy hamarjában nem 

 Ijttváü cnutík a két botanikai inosterszúnak ms^yar e^yeaőrlékcsót, fen^ 

 ifejezéseket használom. Botanikusok, a kikkel ezeket közöltem, nem szid- 

 tak miattuk. 



