42 



ameniiyiboii végtagjaikat iioin is tartják mereven, liaiiein csak egy- 

 szerűen behúzzák s ebbe a helyzetbe hozzák mindannyiszor, vala- 

 hán3''szor a behúzott \'égtag'ot kiegyenesíteni próbálj tilc. Mindezekből 

 most már kétségtelenné válik, hogy a rovar csakugyan a halált 

 színleli, hogy ellensége elől ily módon meneküljön. 



Valószínűleg más élettani okokia vezethető vissza, ama rovarok 

 tetszhalála, melyeket táplálkozás közben érnek v^áratlan mechanikai 

 hatások. A virágok nektárjától elittasodott méhek pl. egész öntudat- 

 lan állapotban vannak s érintésre megmerevednek, végtagjaikat pedig 

 g-örcsösen kifeszítik. Ellenben ugyanezek a méhek rendes körülmé- 

 nyek között érintéskor rögtön elrepülnek, sőt fulánkjaikkal is véde- 

 keznek. Aid a gabonán élő különféle búzabogarakat gyűjti, annak 

 biztosan örömére szolgál, hogy ezeket a déh nap melegében gyanút- 

 lanul lakmározó rovarokat minden nehézség nélkül leszedegetheti, 

 azonban alkonyatkor ezek annyira megelevenednek, hogy becsukott 

 öklünben néhányat is nehezen tudunk fogva tartani. Hogy a rovaio- 

 kat egyéb körülmények is mozdulatlanságra kényszerítik, sőt egye- 

 nesen hipnotizálják, arra érdekes példát hozott fel Barrois lillei, 

 egyetemi tanár. Egy alkalonmial óriási mennyiségű szitakötőt látott 

 mozdulatlanul e(yj tá\'iródróton ülni, melyek testűket valamennyien 

 ugyanazon helyzetben tartották. Barrois szerint á távíródrót liipno- 

 tizálta ezeket a rovarokat.^ 



A lapi^angó idogéletnek műhelyébe végül az alvó rovarok élete 

 is bepillantást nyújt. Semmi okiuik sincs már afölött kételkedni, hogy 

 az alsóbbrendű állatok ép úgy alszanak, mint a gerinczesek hogy 

 idegrendszerüket kipihentessék. Ezt kiváltképen a társas rovaroknál, 

 a méheknél, hangyáknál és termeszeknél figyelték meg, amelyekről 

 tudjuk, hogy a napok bizonyos szakát álomban t()ltik. Vannak méhek, 

 melyeknél az álom egyenlő időközökben megdsmétlődik s ezek külön 

 alvóhelyeket készítenek maguknak, vagy csoportokba verődve több- 

 íízázávál együttesen alszanak s az is tény, hogy a rovarokat a gerin- 

 czesekhez hasonlóan nagyobbára éjjel lepi el az álom. Ez a fény- 

 hatásokkal hozható összefüggésbe, mert a testben felgyülemlett szén- 

 sav a napsugár hiánya miatt lassabban küszöbölődik ki a szervezet- 

 ből, tehát nagyobb mértékben is halmozódik fel, mint nappal, miáltal 

 az idegrendszer táplálkozása s ezzel együtt annak működése is a 

 minimumra redukálódik. De ez nem minden esetben van így. B'riesk 

 szerint bizonyos méhek a nap legmelegebb óráiban, tehát a legna- 

 gyobb fénjdiatások daczára is pihenni térnek és valóságos sziesztát 

 tartanak, a lepkék sorában pedig a Noctuák a napiiali órákban rend- 

 kívül lomhák, érzéki észrevételeik is hiányzanak s ilyenkor minden 



í Franxí; R.: Flypnotizált szitakötők. (Rovartani Lapok. V. 1898, p. 20). 



