69 



került a borsóból s a kereskedésbe már csak a zsizsiktől mentes, 

 fél darabokra (cotyledonokra) vált, szépnek és tisztának tartott borsó 

 kerül. A ki nem sajnálja a fáradságot és megnézi az ilyen „hámo- 

 zott" borsót, az sok fél szemen {cotyledon-on) megtalálhatja a borsó- 

 zsizsik gömbölyded lyukját, vagy legalább a nyomát (felét), mert 

 hámozás közben az ilyen sérült (zsizsikes) fél szem lekopik ugyan, 

 de a rágott liknak kisebb-nagyobb nyoma mégis meglátszik rajta. 



Méltatlan pedig' az olyan panasz is, ha valaki ma azt mondja, 

 hog}^ az olyan „gazda, a ki a zsizsikes magot termesztette és piaczra 

 is hozza, nem érdemli meg, hogy érte egy íillért is lásson." Már 

 miért ne^^lásson egy fillért sem ? Hiszen a borsót nemcsak az ember 

 kedvéért termesztik : zöldje, szára, ha megszárad, kitűnő szálastakar- 

 mány, szeme, ha zsizsikes is, megdarálva kitűnő abraktakarmány, ha 

 pedig hántáskor — mint láttuk — kikerül belőle a zsizsik, állandó 

 pompás téli főzelék is ! Csak jutna belőle mindenkinek elegendő. 

 Most, az úrnak 1917. esztendejében, egy régi gazda barátom, a ki 

 borsót termeszt s a kitől kérdeztem, hogy mennyit fizetnek neki a 

 zsizsikes és a nem zsizsikes borsóért, azt írja nekem, hogy meg sem 

 meri írni, mert azt sem kérdik, hog}^ "^ajjon zsizsikes-e, hanem csak 

 TÍszik. S a béke idején a külföldi „borsóhurka" {Erhsenwursi) gyá- 

 rosok szintén nem törődtek már a zsizsikkel, hanem vették a borsót, 

 kérdezősködés nélkül ... 



De a gazda termeszti a borsót, mint pillangós növényt, nitrogén- 

 gyűjtő természete miatt és termeszti zöldtrágyának is :- de ez már 

 nem ide való s ha említem is, teszem csak azért, mert néha nem ő 

 érdemli a derest ... 



Nem jogosult az a kifogás sem, a mely szerint némely helyen 

 a borsózsizsik az emberek gondatlansága következtében annyira 

 elszapojodik, hogy a borsó termesztéséről le kell mondani. -Budapest 

 környékén, legyen a gazda még leggondosabb is, azért borsója mégis 

 csak zsizsikes lesz. Mert szeretném én látni, hogy ])l. Szentendrén s 

 mindenütt, a hol temérdek korai „éti" (csemege)-borsót termesztenek, 

 a hol sok a zsizsik is, ki akadályozza meg, hogy az ott kipergő 

 magból nyáron kikerülő és a szabadban telelő zsizsik ne szálljon el 

 a szomszédba s viszont mit tehet az a leggondosabb budapesti, YS^gy 

 váczi, esztergomi gazda, hogy az ő borsóját a szentendrei zsizsik 

 ne fertőzze meg ? Láttuk, hogy a nagy^ fertőzés oka nem az emberi 

 gondatlanságban, hanem egyrészt az állat életmódjában s másrészt 

 az illető termőhely éghajlati viszonyaiban rejlik : ezekért j)edig a 

 gazdát vádolni semmiképen sem lehet. 



Mindez csak a valódi borsózsizsikról, íi'BrucJiiis pisorum L.-ról, 

 vag}" a mai nemzetségi beosztása szerint, a Lar?a j?zsontm L.-ról szól, 

 de meg kell jegj^eznem, hogy a borsóban {Pismn-h&n) élhet több 



