Midőn ebből 100 szemet vízbe dobtam, mind a víz színén maradt. 

 Tehát mind zsizsikes ? Majd huszonnégy óra múlva, mind a víz alján 

 volt. Tehát nem zsizsikes ? Az igazság pedig az, hogy majdnem vala- 

 mem\yi szeme igenis zsizsikes volt, de mikor megduzzadt, olyan 

 súlyos lett, mint a nem zsizsikes. 



Mindebből pedig az a tanúiság, hogy a borsózsizsik ellen való 

 védekezésben nem a mesterkélt s a természetes viszonyokkal össze 

 egyeztethető s nem is olcsó eljárásokra kell gondolnunk, hanem arra, 

 hogy a borsótermesztés ott foljgék, a hol a fenti természetes viszo- 

 nyok ezt lehetővé teszik, tehát a hol a tiszta, zsizsiktől mentes borsó 

 olcsó áron termeszthető : viszont a hol az nem lehet zsizsiktől men- 

 tes, ott bele kell törődni, hogy az nem a gazda szállította férges, 

 hanem az iparos (borsót hántoló molnár) megtakarította állajDOtban 

 jusson a fogyasztó kezébe ! 



A természet ereje állapítja meg a korlátokat, hogy mi és hol 

 teremjen és kell, hogy az ember is figyelembe vegye e korlátot, hogy 

 gazdasági érdeke szerint haszonhoz jusson ... 



. . . Ennyit aborsózsizsikről ezúttal. Ezt az ismertetésemet azzal 

 fejezem be, hog}^ e kérdésre, miután vele már évek óta foglalkozom, 

 másutt még visszatérek és bővebben fogom azt tárgyalni : befeje- 

 zésül azonban volna még valami mondani valóm ! 



Ujabban a szakszerűség, a munkamegosztás és az egyes 

 tárgyakkal, kérdésekkel való külön foglalkozás korát éljük, mert 

 nyilvánvaló, hogy egy-egy ember nem vállalkozhatik mindenre. 

 Ennek köszönhető, hogy a riövénj^védelemnek rovartani (állattani) 

 részével a i'ovartanban — , a növém'tani részével pedig a növény- 

 tanban járatos szakemberek foglalkoznak. Éz a kívánság éppen 

 napjainkban tör előtérbe, a mikor a mezőgazdasági rovartannak 

 németbirodalmi mívelői arra a szomorú tapasztalatra jutottak, hogy. 

 a gazdasági rovartan, a melynek Németországban Nördlinger, 

 TASCHENBERa, Ratzeburg és más jelesek alapvető mívelői voltak, ma 

 Franck a. B., Sorauer Pál és társainak munkálkodása foh'tán a 

 teljes megbízhatatlanság szélére jutott és ma már a mezőgazdasági 

 rovartani irodalom csekély hasznavehetőségéről, csekély értékéről 

 (über die Mindervvertigkeit der landwirtschaftlich-entomologischen 

 Literatar) kell beszélni. Ez kétszeresen fáj a német tudománynak, 

 nemcsak azért, mert a német mezőgazdasági rovartani tudás és iro- 

 dalom éppen a német szakbotaniknsok kezén indult hanyatlásnak, 

 hanem hogy ugyanakkor legszebb fejlődésnek-, szinte virágzásnak 

 indult az amerikai mezőgazdasági rovartani irodalom, mert az tisz- 

 tán az entomologusok, a rovartan mívelői kezében marad és mert az 

 amerikai botanikusok nem tettek benne pusztítást E szomorú tapasz- 

 talatnak köszönhető, hogv a cazdiiságn rovartann<ak s általában állat- 



