89 



^tdt 191S -éM tenyészeteimből II. 4^ \'óx'ósíenjöm.o\y te- 

 nyésztése és néháii}^ szó életmódjáról.) — Midőn a múlt év 

 iiprilis havának első napjaiban a budapesti Kertészeti Tanintézet 

 arborétumában jártam, az egyik vürösfen^^ő (Laríx eiirojmea) akkori- 

 ban már széj)en fesledező tűin nagy számban találtam a vörös- 

 í'onyőmoly (ColeopJiora laricella Hb.) szürkés színű tokocskáit s e 

 tokocskákban élő lieruy óinak jellegzetes pusztítását. Néhány erősen 

 fertőzött gallyacskát hazahoztam s vízzel telt üvegbe helyezvén, 

 tenyésztő-szekrénybe állítottam, hogy a hernyókat pillékké neveljem 

 fel. Mőközönkint egy-egy friss gallyacskát tűzvén a régiek mellé, a 

 tenyésztés minden fennakadás nélkül tovább folyt. Április 26-án kel- 

 tok ki az első pillék, melyeket azután naponta még számos pille 

 követett. A rajzás május első napjaiban (5-én) ért véget. 



Az egyszínű, feketésszürke, kissé selyemfényű és hosszú roj- 

 lozattal díszített szárnyakkal biró kis lepke (szárny terjedelme 9 mm ) 

 rajzása a szabadban május havára esik. Petéit a vörösfenj^'ő tűire 

 rakja le. A mintegy két hét múlva kikelő hernyócska a fenyőtűbe 

 furakodik be, melyen később, az üres petével szemközti oldalán, egy 

 fehéres foltocska tűnik szembe, közepén egy barnás ponttal : a kis 

 hernyóval. A hernyó ug3'^anis vörösbarna színű, feje és nyakpaizsa 

 fekete. Csak szeptember vége felé láthatunk a tű hegyén egy mint- 

 ^gy fél cm. hosszú fehér aknát. A vörösfenyő, tudvalevőleg, tűit Ősz- 

 :szel lehullatja, ennélfogva a hernyónak még idejében gondoskodnia 

 kell alkalmas téli szállásról. A fenyőtű belül kiaknázott részét alul 

 lerágja s azután toknak használja. Ez a tok lent és fent nyitott: 

 lent, hogy a hernj^ó mellső testével kibújhasson, fent, hogy az ürülék 

 a nyíláson át eltávolodhassék. A hernyó eme tokj-eval a rügyekre 

 vonul, ahol — annak alsó részét odaszővén — áttelel. 



Jövő tavasszal, már márcziusban újra kezdi tűpusztító mun- 

 káját. A zsenge tűk hegyére telepedvén, azokat sorjában belül kiüre- 

 gesíti, úgy hogy az ilyen megtámadott tűk fehér színükkél már mesz- 

 sziröl kitűnnek, a többi még ép, tehát élénk zöld tűk közül. A hernyó 

 most már nem elégszik meg egy tűvel, mint ősszel, hanem egyiket 

 a másilc után üregesíti ki s minél inkább növekszik, annál hosszabb 

 aknákat rág. Nemsokára szűk lesz eddigi tokja is ; készít magának 

 megfelelőbbet. Eddig használt tokja feji részét odaszövi a legutoljára 

 kiüregesített tű bejáró nyílásához, majd úgy a régi tokját, mint a 

 legutóbb kiaknázott tűt, a kettőnek érintkezése hel3'"én, hosszirányban 

 felvágja és a szétálló széleket bőséges szövedékkel egymáshoz köti. 

 E mellett e két tokfél hosszirányban gyakran el is tolódik, úgy hogy 

 az ekként összetákolt tok a réginél nemcsak szélesebb, de hosszabb 

 is lett. Április vége felé, május elején a hernyó tokjában bábbá 

 íiJakül át. A pille kikelése előtt a báb valamelyest kitolódik a tokból. 



