9g 



Melegen érz(5 szíve nem maradhatott egyedül, megnősült és 

 családi körébon, neje, két leánj^a, vejei és nnokái körében mosoly- 

 gott a boldogság. 



Ulbrich EoÉ-ben már serdülő korábaii megn3álvánult a szép 

 iránti érzék és a természet szeretete. Tanuló korában ügyesen rajzolt 

 és gyűjtött mindent, de különösen a lepkéket. Egy német közmondás 

 azt tanítja : „Alté Liebo rostét nie.'^ — Ennek igazságát lépten-nyomon 

 észleljük az életben. Ulbrich barátunk sem menekülhetett gyermek- 

 kori szenvedélyeitől. Budapestre kerülvén, megismerkedett Stettka 

 Gyula festőművésszel, a kinek behatása alatt és bíztatására ismét 

 kezébe vette az ecsetet. Több megkapó csendélet bizonyítja ügyes- 

 ségét és nemes, tiszta ízlését. 



Baráti körében képvásárló társaságot szervezett és ezt lelkesen 

 vezette s csak akkor lépett vissza, a mikor egyes becsempészett tagok 

 megzavarták azt a nemes harmóniát, melynek megteremtő és fenn- 

 tartó lelke ő volt. Itt találkoztam vele először az életben és ismertem 

 meg nemes lényét. Nemes szív, gyöngéd lélek volt ; nehezen ismer- 

 kedett és barátkozoott, de ha valakiben felismerte a rokonérzést, 

 szíve teljes melegével ragaszkodott hozzá és nem volt alkalom, hogy 

 ezt ne éreztette volna barátjával. 



Minden művészi lélek természetimádó. Lehetetlen is ezt más- 

 képen elképzelni, hiszen a természet bájainak felismerése, észlelése, 

 a gyönj^örködtető szinjDompa az a tén5^ező, mely felkölti az avatott- 

 ban a művészi érzéket és a természet utánzása iránti vágyat. 



Képzelhető-e, hogy nem költötte volna fel Ulbrich EoÉ-ben 

 ifjúságának második szenvedélyéét, a lepkegjáijtést. A pillangó ! Ez 

 felelt meg leginkább az ő művészi hajlamának ; az alakban nyilvá- 

 nuló íínom rajz és a színpompa, mely egyes egyedeknél oly gyönyör- 

 teljes tónusokban tanúja a természet alkotásának, a legnagyobb festő- 

 művész remeklésének. Szinte megihletve fojtottam el lélekzetemet is, 

 ha tanúja voltam annak, mikor kezébe vett egy feszített pillangót és 

 tágranjált szemekkel, kipirult arcczal szemlélte s halkan susogta : 

 „fölséges", „nagyszerű". Látszott rajta, hogy nemcsak a szemlélt faj 

 érdekli, de bámulja és át van hatva a természet megnyilatkozásától, 

 alkotásától is. Az 1890-es évek elején kezdett újra gyűjteni és szor- 

 galmával, valamint kitartásával megalkotta Magyarország eg^nk leg- 

 nagyobb palearktikus lepkegjáijtem énjéét. Megismerték külföldön is, 

 csereösszeköttetésben volt Európa legnagyobb gyűjtőivel. Szerzett 

 ismereteivel nem fukarkodott, lén,yéből folyik, hogy tapasztalatait 

 szívesen közölte lepkésztársaival és íirömest vette tudomásul, ha 

 utasításai alapján boldogultak. 



Irodalmi működése válogatott és kiváló volt, nem írt sokat és 

 hiábavalót, a mint azt gyakran tapasztaljuk, de a mit írt, azt lelki- 



