még át nem telelt hernj^óit, a melj^ek érintésre, de esetleg más köze- 

 ledésre is igen élénken és aránylag' nagy távolságra tndnak ugrani, 

 hogv rövid veszteglés után tovább siessenek. 



A Bombycidak lepkéinél l)oldogabb békés időkben, a mikor 

 még égtek a villamos ívlámpák, nem egyszer megfigyeltem, hogyha 

 a lámpa oszlopáról vagy drótjáról ledobhattam őket. hogy a leeső 

 lepkék összehúzott lábakkal jóidéig mozdulatlanul hevertek. Ugyan- 

 így a Notodontidák, Noctuidák, egyes Arctiidák (leginkább a Spilo- 

 somák) és különösen a Zeuzera pyrina L. d^-jei. Vájjon álmuk volt-e 

 C)\j erős, vagy az ütés folytán kerültek-e ezen mozdulatlan, merev 

 helyzetbe ? En inkább az ütést gondolnám, mint a merevség okozó- 

 ját, mert hisz ennek folytán még inkább fel kellett vohia riadniok 

 álmukból. Es e tekintetben kiválnak különösen a Notodontidák, jelesül 

 a Dicranura vinula fj. és erminea Esp., iiemkülönben a Plialera huce- 

 phala L, a melyek merev állapota különösen hosszú ideig szokott 

 tartani. Merev állapotukban szárnyukat párhuzamosan fölcsapják, 

 potrohúkat, lábukat mereven összehúzzák (a Dicranurák elölábaikat 

 kinyújtva, annak első ízeit behajlítják s utóbbiakon jól látható azok 

 ideges reszketése, mint bizonyára szintén íintudatos merevséggel 

 védekező életműködés). Ezen fajok hernyói érintésre mind merevítik 

 magukat, s a Dicranurák villaszerű farknyúlványaikból még saját- 

 ságos rózsaszínű szálacskát is eregetnek ki és be, miközben fejüket 

 idegesen félrerángatják. Ez is határozott jele az öntudatosan merevítő 

 védekező mozdulatoknak. Talán azt sem lesz érdektelen megemlíteni, 

 hogj^ ezen merev állapotban a nevezett faj hernj^ói szájukból, [lepkéi 

 pedig potrohúkból bizonj^os váladékot lövelnek ki, a mi további két- 

 ségtelen jele az öntudatosan mozgó merevségnek. A Zeuzera injrina 

 L. cT-je az őt ért ütések nj^omán szárnj^át felcsapva, potrohát össze- 

 húzza, lábát egy csomóba összemerevíti, kilövelést azonban már nem 

 figj^eltem meg nála. A Phalera lucepliala L,. hernyói érintéskor meg- 

 merevítik testüket és szívesen ledobálják magukat. 



A Spilosomák általában sziutén halált színlelnek és merev- 

 görcshe esnek. Hernyóik különös ideges gyors szaladással mene- 

 külnek. 



A Zygaenák lejekéi mind haláltszínlelők, lálmikat merevítve 

 kinyújtják és Qgy csomóba rakják. Gombostűre tűzetvén, jóidéig 

 mozdulatlanul ebben a helyzetben maradnak. Néha már líözeledésro 

 is levetik magiűcat a virágról, a melyen éppen tanyáztak. Hern3T)ik 

 ériíitésre kíivérségüktől kitelhető körbe húzzák össze magukat. 



Az araszoló lepkék halálszíulelését és merevgörcsét nem volt 

 alkalmam megíigyelni s azt hiszem, hogy czeii állatok sokkal ébe- 

 rebbek, .semhogy a halálszínlclésre szükségük volna. Horu3^óik ellen- 

 ben általánosságban a legtökélefesebb merevítők, mindnyájan ismerjük 



