134 



s reá mutat, hogy mi — magyarok — „a külföldi tiidomáTtytól 

 már is mennyire elmaradtunk." 



Nem czélom, hogy a R. L. szűkre szabott terén a hazai szer- 

 zőnek sűrű tévedéseit, félreértéseit és elfogultságát helyreigazítsam 

 és foglalkozzam velük. Eszem ágában sincs, hogy én a hazai álla- 

 potokat rózsás színben s általában olyanoknak lássam, a melyekkel 

 mindenlcépen meg lehetünk elégedve. límberi s mindenekelőtt gya- 

 Ivorlati dolgokról van szó, ezek sohaseni lehetnek ol^^^an teljesek, 

 befejezettek, ]:ogy jobbak tökéletesebbek nem lehetnének :, a hala- 

 dásnak csak a szerves életnek véget vető halál állhat útjába ! Escue- 

 RiciT elkeseredése érthető, ha meggondoljuk, hogy Németországban 

 az űjabbi 30 esztendő alatt mi történt s ha tudjuk, hogy ezen idő 

 alatt a német mezőgazdasági rovartant éppen a németországi bota- 

 nikusok tették tönkre. Dr Szn.ÁDv hallgat erről, noha Escherich 

 bőven foglalkozik ezzel a legfőbb okkal is. 



Azután érthető Escherich dicsérete is, a mellyel elhalmozza az 

 amerikai intézménj'-eket. Hiszen útját Carnegie András költségén 

 tette mog. Minden gyanúsítás nélkül mondhatjuk, hogy illő és hálás 

 dolog volt, ha Escherich csak ehsuieréssel nyilatkozott arról, a mi 

 neki Amerikában „látnia adatott." Amerika mezőgazdasági s általá- 

 ban a mindennapi életben érvényesülő rovartani intézményei fénye- 

 sek, munkájuk sok részben eredményes. Ezt senki sem tagadja. Hogy 

 azonban e téren és hasonló irányban valamely állam az óriás és 

 kimeríthetetlen pénzzel rendelkező Amerikát követni fogja-e, azt sze- 

 rénj^ségem nem hiszi, mert hiszen gyakorlati dolgokról van szó. 

 A helyzet — engedelmet kérek e kifejezésemért — Amerikában sem 

 fenékig tejfel. így, hogy a legíobbelc közül csak egyet említsek, a 

 miről tisztelt hazai szerzőnk beszél, az Amerikába bohúrczolt gyapjas 

 pille és sárgafarú pille hernyóinak, „biológiai védekezés"-sel való 

 leküzdése nem egészen olyan féiiyes kilátású, mint azt Escherich és . 

 SziLÁDY véleménye szerint reménylenünk lehetne. Escherich 1911-ben 

 járt Amerikában, munkáját 1918-ban adta ki. Ugyanakkor — 1913-ban 

 jelent meg Fiske és Howard közös nagyobb munkája, valamint 

 FisKE-nek külön egy kisebb munkája is, a raetyben beszámolva az 

 említett Icét európai kártevő (a gyapjas és a sárgafarú pille) ellen 

 való amorilvai küzdelmekről,^ abban a végső véleménj^ben állapodnak 

 meg, hogy igen is a hasznos, vagjns az élősködő és a ragadozó ro- 

 varok munkája, tehát a biológiai védekezésmód, igen jó, talán 

 25— 30°/o-ig is jó, do az említett liernj^ók éhen való sikeres védeke- 



1 ÍJowARD I.. 0. & B'isKE W. T. : Tho importation in to thc United 

 States of tho parasitos of the gipsy moth and tlie brown-tail moth. Washing- 

 ton, 1913. — FisKK W. T. : The gipsy moth as a forest insect. Washington, 1913. 



