135 



zés csak íikként lohotség'es, ha ama fanemeket (amerikai tölgyfajokat), 

 a melyek most eiiiielí: a két kártevő rovarnalí áldozatul esnek, jövő- 

 ben olyan erdei fanemek ültetésével pótolják, a melyeket a gyapjas 

 és a sárgafarú pille hernyója nem, vagy kevésbbé bánt. („Solving 

 the problems with the elimination of the oaks and its replacement 

 by others.") 



Azt hiszem, hogy sapienti sat, ha a több . Diilliós költségű 

 biológiai kísérletnek csak ez az eredménye, a mely njdlván azt 

 jelenti, hogy a fenti jiiódon ültetett űj erdőnek, a meljdien nem élhet 

 meg az erdő eme hirhedt két európai kártevője, biológiai védeke- 

 zésre bizony nem lesz szüksége. Hazai szerzőnk emlegeti a gabona- 

 tetű {Toxopiera graminum Rd.) amerikai kártételének korlátozóját, a 

 LíjsipJilebus tritici AsHM.-t is. Munkája (nem életmódja) azonos, mint 

 akár a hétpontos böde {Coccinella sepiempunctata L.) és társainak 

 levéltetű-írtó munkája : de mihelyest arról volt szó, hogy ezt a Lysi- 

 plilehus-i az ember tudatosan a maga czéljára felhasználja, nem bol- 

 dogult vele. Ézt látta Webster is, a mikor arra került a sor, hogy 

 a í::,ysiplüebus-ÍQi\jészQÍQ\i olyan helyen fogja munkába, a hol a ga- 

 bonatetűnek ez az ellensége ismeretlen volt . . . 



De engedelmet kérek, ha e dolgot itt félbeszakítom, mert — 

 ismétlem — nem az a szándékom, hogy erről a felette fontos és ér- 

 dekes tárgyról, a melyet hatalmas kötetnyi munka sem merítene ki, 

 írjak. Bocsássa meg a t. barátom, ha azt tartom, hogy az a sötét 

 pesszimizmusa, a midőn hazai viszonyainkról nyilatkozik, nincsen 

 megokolva : kétségtelen, hogy ezek javításra, fejlesztésre szorulnak, 

 de ezeken csak a munka és nem a fekete pápaszem segít. Hiszen 

 ugyanakkor, a mikor a németség hirtelen összeverődött, hogy a 

 Gyakorlati Rovartan Német Társaságát megalkossa, ugyanakkor e 

 mozgalom egyik fŐvezetője, Dr. Sghwangart, ezidőszerint főiskolai 

 tanár Tharandban — a ki akkoron a német szőlőgazdaság szolgála- 

 tában állott, Qgj német szőlőgazdasági lapban 1 így kiáltott fel : „Még 

 Magyarország is megelőzött bennünket egy Rovartani Központtal!" 

 (Aucli Ungarn ist uns durch den Besitz einer entomologischen Zen- 

 trale voraus !) Ezt Sghwangart sommiképen sem mondta volna, ha 

 a mi helyzetünk csakugyan olyan szomorú volna, mint azt a hazai 

 szerzőnk szaván indulva, hinnünk kellene. Ismétlem, hogy elég legj'-en 

 most ennyi : alkalmilag talán még foglalkozom Szilády dolgozatával, 

 de most áttérek a bimbólikasztó boffár dols'ára. 



■^o' 



Hazai szerzőnk panasza tehát az, hogy „többek között még azt 

 sem tudjuk, hol tölti a legközönségesebb kártevők egyike, a bimbó- 



1 Weinbau und Weinhandel. XXXI. 1913, p. 402. 



