140 



ezután nem lesz oka panaszra, hogy a bimbólikasztó bogár telelé- 

 séről semmit sem tudunk s hogy e telelés kiderítéséhez „5—10 ezer 

 koronából megszerkeszthető (?) vándor biológiai állomás kell!" De- 

 hogy is kell : nekünk — magyaroknak — egyelőre csak a minden- 

 ható munkából kell — sok, igen sok ! 



A kukoriczamoly (Pyrausta nubilalis) élet- 

 módjának, kártételének és irtásának rövid 

 vázlata az 1916. és 1917. évi megfigyelések 

 és kísérleti kutatások alapján. 



Irta : Bakó Gábok. 



A mióta KoLUMBus Kmstóf a mi üreg földrészünket egyebeken 

 kívül a kukoriozával, a tengerivel is megajándékozta, nagyot fordult 

 a világ sora. A kukoricza, mely szerény vendégként eleinte új hazá- 

 jának csak a délibb n3aüványain (Spanyolországban 1520), majd 

 Olaszországban, Törökországban és a Levante-ban honosodott meg, 

 mindinkább előren3^omult északnak, a míg csak el nem érte azt a 

 határt, a hol tenyészetének útját állta az éghajlat, úgy hog}'" ezidő- 

 szerint nemcsak eg-ész déli Európának egyik legfontosabb gazdasági 

 növénj^e, hanem Középeurópában (pl. Németországban) is nagj'ban 

 termesztik takarmánynövénynek. Tudjuk, hogy Magyarország alföld- 

 jénele tetemes részén a bevetett szántóföldterület egyharmadán kuko- 

 ricza terem s a háború keserves okulása nélkül sem titok, hogy 

 Európában, Ázsiában, Afrikában és Amerikában egj^aránt a lakosság 

 jó részének a Ivukoriczaliszt biztosítja a megélhetést. 



Az a fontos szeroj), moly az olmoudottak szerint a kukoriczá- 

 nak közélehnezésihikben jutott, egyrészt megmagyarázza azt a nagy- 

 arányú törekvést, mely a különleges helyi viszonj^oknak és talaj- 

 nemeknek legmegfelelől) és l)őtermő fajtáknak kiválasztásában és 

 kitenyésztésében különösen a Icgiitóljbi évtizedekbon szép sikereket 

 érlelt, másrészt azonban omu^k a jriunkának kiegészítéseképpen a 

 háborús terhek nyomása nélkül is szigorú kötelességünkké teszi a 

 bővebb termés biztosítását azzal, hogy a kukoriczanövcny állati s 

 különösen rovarellenségei fogán elvesző termésrészt is megmenteni 

 igyekezzünk. Sajnos, ez a védelcoző ]nunka az első sorban érdekelt 

 gazdáknál éppen nem haladt párhiizamosau a knkoriczatermesztés 

 javításának előbb oiulílett munkáival s moiidhatom, hogy Qgy-lzót 

 nagyobb gazdaság kivételével, a ]i(.)l legalább kísérlotezt&k egyik- 

 másik kukoriczaellonség irtásával (s zárójel közt -iiKnidva, nem siker- 

 telenül) ebben nz irányban a lío^'artani Állomás fáradozásán, uz 



