141 



elméleti munkának nevezhető ismeretterjesztésen tűi jóformán semmi 

 sem történt. Pedig ugyancsak van tennivaló itt is, mert a kukoricza 

 ellenségeinek és hívatlan Xog^^asztóinak száma elég tekintélj^es s nem 

 offv veszedelmes, nemzetközi rabló akad közöttük. 



A sok közül ezúttal arról lesz szó, a mely szinte bibliai mé- 

 retű sokaságával az elmúlt 4—5 esztendőben fordította ismét maga 

 felé néhány bácskai birtokos (Dr. Lelbach László és Dr. Récsey 

 Ede) figyelmét, a kik azután tanácskérés révén intézetünket is arra 

 késztették, hogy húsz év után új megfigyelések és kísérletek tár- 

 gyává tegye a kukoriczamoty-kérdést. 



Intézetünk 20 év előtt megjelent útmutatójában ajánlott védekező 

 eljárás egy része ugj^anis az említett gazdák próbái szerint a gyakor- 

 latban teljesen hasznavehetetlennek bizonjaüt. Súlyosbította a hely- 

 zetet az, hogy éppen a megvádoU eljárás volt a védekezésnek az a 

 része, mely egyes gazdáknak is módot adott volna a molykár kivé- 

 désére a nélkül, hog^'v közelebbi s távolabbi szomszédaiknak hasonló 

 eljárását is megkövetelte volna a siker. T. i. a czímereknek, illetve 

 a szárcsövek fölötti részének a levágása s elpusztítása, mielőtt a 

 hernj'-ók a tengeritövek alsóbb részeibe húzódtak volna. A kukoricza- 

 moly-kérdésnek a helj^színen való tanulmányozásával való hivatalos 

 megbízatásomban már a múlt év tavaszán kelt legelső tapasztalataim 

 meggyőztek bennünket a gj^anú alaposságáról s így a kukóricza- 

 moly szűkebb értelemben vett biológiájának újból való tanulmánj^o- 

 zása s ennek nyomán a védekezésnek ismételt és újabb kísérleti 

 tapasztalatok alapján való megállapítása, illetőleg kibővítése éghető 

 szükségességgé vált. 



S hogy a kukoriczamol3'-kérdé3 — legalább a gyakorlat szem- 

 jjontjából ítélve — már egy év leforgása alatt megoldást nyert, abban 

 más szerencsés mellékes körülményeken kívül oroszlánrésze van a 

 fölöttes minisztérium móltán3"os belátásának is, mely lehetővé tette, 

 hogy megfigyeléseimet s a kukoriezamol}'- fejlődésére és életmódjára 

 vonatkozó adatgyűjtést a Bácskában és Torontálban a szükséges időn 

 keresztül havonkint megismételhettem. 



Xagy baladást jelent ez a múltlioz képest, meh' rossz helyen 

 alkalmazott takarékosságával (párosulva a gazdák érdeklődésének 

 hiányával) sokszor kényszerítette a Rovartani Állomást hiányos vagy 

 téves külföldi irodalmi adatok nyomán elkészített útmutatók kiadá- 

 sára. Meggyőződésem szerint ez az igazi, a kérdés mélyében gyö- 

 kerező oka annak is, hogy a kukoriczamolyról 20 évvel ezelőtt készült 

 útmutatónk a gyakorlatban csütörtököt mondott, rf ha majd ott tar- 

 tunk, hogv egv ilven csapással való viaskodásban, ley^alább esT 

 szakember az év első napjától az utolsóig, illetve a meddig szüksé- 

 ges, minden idejét s minden erejét a- ter]nész(Ml)ea és a laboratórium- 



