145 



toticn, mert kót óv tapasztalatai szerint a hernyólí már javában garáz- 

 dálkodnak a kiikoriczán, mikor a lág}^, húsos czímer még- a borító 

 levelek között rejtőzködik. 



Annyi bizonyos, hogy van eg'y mozzanat, moly egy későbbi 

 pontban meg-ejtett vizsgálat esetén ai régebbi megfigyelők álláspont- 

 jára csábíthatná az embert a letojás módjának pontos ismerete néhcül. 

 Azokon a már kemény ebiD szövetű leveleken, ugyanis, a hol a tojások 

 vannak, hernj'^órágásnak a nyomát sem találjuk. Mert a tojásokból 

 köriilbelül egy hétre kikelő hernyócskák üres gyomorral útra kelnek, 

 hogy a gazdanövény gyengébb, lágyabb részein üljenek terített asz- 

 talhoz. A tongeritövek alsó részein a szár és a levélhüvelvek közé 

 furakodnak, tetején pedig a czímert borító fiatal leveleken keresztül 

 egész a czímerig berágják magukat. Ezek azután mindaddig, míg a 

 tengeri a czímerét ki nem hányja, ennek jDuha, húsos bimbóin élnek, 

 mikorára pedig a czímer a takaró levelek közepéből kiemelkedik, már 

 benne vannak a virágzat szárának vagy ágacskáinak a belében. Itt 

 persze csak addig maradnak, míg egyúttal lakásul szolgáló élés- 

 kamrájukból ki nem híznak. Akkor kibújnak belőle s a szárnak 

 alsóbb vastagabb részébe költöznek s annak a beléből élnek. Azok 

 a hernj^ók, a melyek kikelésük után mindjárt az alsóbb szárrészek 

 felé vették útjukat, legelébb a szár és levólhüvely között a levelek 

 főerébe hatolnak s annak a belsején élnek. Ha azután ezeknek is 

 szűk lett itt a hely, elhagyják azt s feljebb-lejebb vagy ott helyben 

 behatolnak a szárba, a ozímerből lejebb vándorolt testvéreikhez ha- 

 sonlóan. Az ide-oda kóborgó s új tanj^át kereső hernyók azonban, 

 különösen ha sok van egy tövön, nem hagyják bántatlanul a fejlődő 

 csöveket sem. Azoknak a nyelébe is befészkelik magukat, sőt a bo- 

 rító leveleken keresztül rágódva vagy a csőnek a csúcsán a levelek 

 összeérő végei között egész a csőig behatolnak s azt is kikezdik. 



Abban, hogy a hernyók a tengeri egyik-másilv részét mikor 

 hogyan támadják meg, hiában keresünk nagyobb rendszerességet. 

 Mert különösen ha sok a hernyó egy tövön, egyszerre megtámadják 

 azt a tövétől a csúcsáig mindenütt. Kisebb fertőzés esetén viszont 

 megtörténik, hogy a növény egyik vagy másik része hernyómentes. 

 1916-ban Cservenkán, ahol akkor helyenkint 50 '/o kárt okozott a 

 moty, nem találtam ol3^an kukoriczatövet, a mely felső fertőzés nél- 

 kül, csupán alul lett volna megtámadva. Viszont az idén, 1917. szep- 

 temberében, a múlt évinél általában enyhébb fertőzés mellett Toron- 

 tálban, Hajdúban, Máramarosban s egyebütt túlnyomó részben a 

 csövek tájékától lefelé találtam fertőzöttnek a tengerit, a czímereknek 

 s általában a szár felső részének teljes molymentességével szemben. 



Nézetem szerint mindezek az eltérések az időjárási viszonyok- 

 kal kapcsolatban egj'részt a kártevőnek, másrészt gazdanövényének 



