148 



1896-ban pedig* Bajorországban helyenkint az egész komlótermóst 

 tönkretette. 1896-tól 1898-ig pedig nálunk nemcsak a kölest és a 

 kendert, de a tengerit is olyan tömegesen támadta meg, hogy a ter- 

 més egyharmada odalett. 



A kukoriczamoly mostani kártevő szereplése 1912-ben kezdő- 

 dött Torontálban, a liol 60— 70%-nyi termésveszteséget is okozott 

 helyenkint s 1916-ban, mikor torontáli pusztítása már valamit eny- 

 hült, Cservenkán (a BácskábcTn) magam is 40 -50*^/0 kárt állapí- 

 tottam meg. 



Az adatok sora mindezzel bizonyára nincs kimerítve, mert 

 hiszen a kukoriczamol}' közép-, keleti-, déli- és délkeleti Orosz- 

 országban a Keleti-tengertől Szibériáig mindenütt elterjedt kukoricza- 

 ellonség, sőt újabban Egyptomban is már jelentkezik, de azt hiszem, 

 ennjd adat is elég annak a megvilágítására, hogy a tengeri molyban 

 olyan kártevővel van dolgunk, a mellyel számolnunk kells a melyet 

 lekicsinyelnünk nem szabad. 



A hernj'ó kártételének a módja a tengeriben nagyon egyszerű 

 s könn^T^en megérthető. 



A czímerbe kerülő hernyók aknázása folytán letöredező czíme- 

 rek időelőtti elszáradása kárnak nem tekinthető, mert a czímer, 

 vagyis a hímvirágzat élethivatását, a megtermékenyítést tudvalevően 

 a leg-nag,yobb fertőzéskor is betölti. Hogy azután a tengeritövek 

 teteje elszárad s letöredezik, jó arra, hogy a molj^fertőzésre messzi- 

 ről figyelmeztessen bennihiket, de a növény test s különösen a csövek 

 további fejlődésére semmi hatással sincs. 



Megjegyzem ezzel kapcsolatban, hogy éppen ezidei tapasztala- 

 taim s Kaüocsa GYULÁ-nak a megfigj^elései szerint a czímerek letö- 

 redezésének az elmaradását viszont nem szabad a molyfertőzés 

 hiányának tekintenünk. i\Iert különleges időjárás mellett, mint az 

 idei volt, oO'^/o-os fertőzés mellett is megtörténik, hogy a czímerek 

 heniyómentesek és épek maradnak s még szeptemberben sem látunk 

 letöredezett czímereket. Mag3^arázatát egj^ébként ennek a jelenségnek 

 abban látom, hogy a megkésve szárba szökő tengerinek a hernyók 

 támadása idején még csak a középső és alsó része felelt meg a her- 

 nyónak s ezért a czímer tájéka tiszta, maradt ; lehet, hogy a továblii 

 megfigyelések más magyarázatát adják majd einiek a jelenségnek, 

 de hogy az idén csakugyan ilyen volt az általános állapot, az bizonyos. 



A tulajdonképeni kártétel a ]iern3rónak a szárban és a csőben 

 folytatott alcnázásából ered. A liernyó főtái)láléka ug,yan a bél, a 

 melynek az olfog^'asztásával a iiedvkeringést nem hátráltatja, de 

 különösen nagyobb fertőzésnél bizony akárhányja beleharap vagy 

 körülrágja a Iciilső edényes, keménye]ji) szíivetolvct is, a uúvo] azután 



