kisebb vagy nagyobb mértékben megakasztja a növény táplálkozását. 

 és fejlődését, sőt időelotti megsárgulását s úgynevezett kényszerérését 

 is okozhatja. 



A kártételnek ezt az alakját, ezt a részét sem kilóra, sem mé- 

 terre kimérni, megállapítani nem lehet s azért többnyire a kedve- 

 zőtlen időjárásnak a rovására megy a gazda szemében, a mi ityeii- 

 képen vész el a hernyó fogán. Magam sem mondom, hogy ez a 

 kártétel észrevehető akkor, ha egy tőben mindössze 3—4 hernyó él ; 

 de ha arra gondolunk, hogy egy tőben 20—30 hernyó is garázdál- 

 kodhatik, könnyen elképzelhetjük azt az anj^agveszteséget, a mit a. 

 fent elmondottak szerint ilj'-enkor okoz a hernj^ó s egyáltalában nem 

 áll az, a mit Taschenberg mond, hogy a tengerire, erőteljes szerve- 

 zete mellett, ez az állat egy csöppet sem veszedelmes. 



Mindjárt máskép fest azonban a szárban dolgozó hernyónak a 

 munkája még a gazda szemében is, ha a szélnek és esőverésnek a 

 hatásával egyesül az s maguk a tövek törnek le derékban vag\" 

 lejebb a szerint, hol gyengítette meg a szárat a rágás legjobban. Ha 

 ez bekövetkezik, akkor a kártételnek ez az alakja eléri a tetőfokát. 

 Mert a míg a szár áll, a szárfal egy részén keresztül mégis csak 

 táplálkozhatik még valamelyest a növény s talán a cső is kifejlődilc 

 valamennyire ; de ha egyszer letört s a földön hever csövestül az 

 éretlenül letört egész szár, aklvor vége a szemfejlődésnek, mert a 

 puha szem nem érik be többé, hanem csupán aszott, zsugorodott, 

 gazdakifejezéssel „kényszerérett" szemeknek féltermését adja, vag\' 

 annál is kevesebbet. 



Ilyenkor a tengeritábla ábrázata (mint Nördlinger 1879-i dél- 

 oroszországi pusztítása kapcsán írja) olj^an, mintha bivalycsorda 

 száguldott volna végig rajta s a győrmegyei Rétalapon pl. 1897-ben 

 ilyen módon annyira csúffátette a tengerimoly a ]í:ukoriczát, hog}- 

 nem is törték azt, hanem ráterelt sertésekkel etették fel azt a keve- 

 set, a mit a hernyók meghagytak. 



Az ilj^etén kár fokozásához egyéb körülmények is nagy mér- 

 tékben hozzájárulhatnak az esetben is, ha a letöredezés később, tehát 

 félig-meddig éretten találja a csöveket. 



Az idén pl. Nagybecskereken oO^'o-os fertőzés mellett átlag 

 10 hernyóval egy tőben egyes korábban érő táblákban nagyon sok 

 ledőlt tövet találtam. A letöredezés nyalván már későn érte őket, mert 

 a csövek — egy-kettőnek a maradványaiból következtetve — a 

 többiekkel egyenlően fejlettek s érettek voltak ; de nem volt rajtulc 

 szem, mert a poczkok jóformán az utolsóig mind elhordták s így 

 elmondhatjuk, hog\" a poczkoJc a szó szoros értelmében befejezték a 

 kukoriczamolyhernyók megkezdett romboló munkáját. 



Igaz ugyan, hogy a poczok szükség esetén lábon álló tengeri- 



