156 



A téli fagy és a nyári szárazság hatása 

 a kártevő rovarokra. 



Irta : Jablonowski Józsei'. 



A prófétálás igen megbízhatatlan és mindenha háládatlan mes- 

 terség volt s a mikor e sorok írója most — 1917. év őszén — beszél 

 részben a jövő év kártevő rovarairól s ama károkról, a molyek ezek- 

 től a jövőben egyáltalában származhatnak, nem bocsátkozik jóslá- 

 sukba, hanem egyszerűen számot akar vetni a meglévő állapottal, 

 liogy abból levonja a következtetést a gazda jövő kilátásaira. 



A folj^ó év időjárása t. i. rendkívül jellemző hatással volt a 

 mezőgazdasági viszonyainkra ós ennek kapcsán a mezőgazdasági 

 növénj^einkre is. A maga nemében igen tanulságos s érdemes, hogy 

 •azt, a mennjdre lehetséges, a gazda szempontjából közelebbről tár- 

 gyaljuk. 



Az elmúlt esztendő tele — az 1916/1917. évi télről beszélek — 

 igen hideg, az 1917. évi nyár pedig igen meleg volt és majdnem 

 mindvégig esőtelen. Ez kétségtelenül kedvezőtlen kihatással volt 

 nemcsak a termesztett gazdasági növényzetre, hanem ennek révén 

 íiz ezen a gazdasági hasznos növényzeten élő bogárságra is. 



A gazdaember felfogása általában az, hogy mind a nagy hideg, 

 mind a szertelen szárazság árt a kártevő rovaroknak és sok gazdára 

 nézA'e ez az egyetlen segítség, a melytől biztos védelmet vár. Azon- 

 ban hogy e tekintetben miként áll a dolog, azt láthatjuk már abból 

 is. hogy úgy a déli forró égövnek, mind az örökös hóvidéknek, a. 

 hol a növényzet legalább 6—8 hétig életre kel, megvan a maga hol 

 gvazdagabb, hol szegényebb rovarvilága. E szerint szó se lehet arról, 

 hogy az időjárás szertelenségeinek is általánosan romboló, a gazdára 

 nézve feltétlenül kedvező hatása lehessen ; hogy azonban némi rész- 

 ben korlátozó tényezőnek vehetjük, az feltétlenül bizonyOs s ez a 

 Ivorlátozás lehet akár közvetett, akár közvetetten. 



Az sem szenved kétséget, hogy minden egyes égaljnak megvan 

 a maga sajátos rovarvilága, mely csak emez égaljnak saját hőmér- 

 fíéke, saját csapadék- és domborzati viszonyai alatt alakult ki s a 

 mennjdben ezen égalj átlagos viszonyai oljdcor módosulnak, módo- 

 sulva érvénj^esül a hatásuk is — hogy miként : arra jó példa az 

 <ilmúlt esztendő hatása a vértetűre. 



Hideg tél után következett a száraz nyár. A vértetű tavasszal 

 <ís nyáron alig mutatkozott s az általános felfogás az volt, hogy a 

 vértetű télen tisztára elfagyott és nyoma veszett. Most ősszel azon- 

 mégis található mindenütt. 



Miként értsük o jelenséget? A vértető, noha nem ismerjük 

 liatározottan az eredeti hazáját, valószínűleg araerikai szerzemény, 



