160 



az évben. Mihelyt a tavasz melegen és szárazon ránk köszöntött, 

 egészen sze^Dtember végéig, egy perozig sem szabadult meg a külön- 

 íéle káposztapalánta, későbben a fejlődő káposzta a bolhától. Ez 

 tönkretette a magkáposzta virágját, gyenge beczőjét és száraz hár- 

 tyává rágta a már-már erősödő fejes káposztát. Egj^hamar nem for- 

 dult elő olj'an nagy kár, mint a milyent ez évben a földi bolha tett 

 az összes káposztafélékben, beleértve az augusztusban és a szep; 

 íemberben szántóföldbe vetett repczeféléket is. Ez utóbbiak ki sem 

 keltek ! Persze, mert a mikor a száraz talajból mégis csak kibökö- 

 dött a repQze első sziklevélkéje, a bolha-özön csakhamar elbánt vele. 

 Miként látjuk, ez esetben a szárazság nem ártott, hanem ellenkezőleg 

 •segítségére volt a rovarnak elszaporodásában. (Noha nem tartozik 

 ide, de rámutathatok arra is, hogy hasonló természetű ok, téli hideg, 

 •lyári forró szárazság, lehetővé tette, hogy hihetetlen mértékben el- 

 szaporodjék 1917. év tavaszán és egész éven a mezei jDOCzok, köz- 

 név elven a mezei egér is.) 



így megvilágítva, e dolog egyszerű volna, de ha hozzá csatolok 

 egynéhány más megfigyelést, az még sem fog olyan egyszerűnek 

 látszani. Az előző 191G. évi tavaszon — ha nem is országszerte — 

 sok volt az őszi vetésű búzákban a hassziai légy. A kártétel Bihar- 

 ban — Nagyvárad táján — kezdődött és délnyugatnak tartva elérte 

 a Bánság déli részét, Verseczet is. Itt mennél korábbi volt az őszi 

 • vetés, annál több volt benne a hassziai légy. Az igen korai, kivált 

 -jiz árva búza — 191G-ban hadi búzának mondták — 70 — SO^^/o erejéig 

 szenvedett. E miatt tehát méltán lehetett aggódnunk, hogy c kár az 

 1917. év tavaszán csak fokozódni fog. S ime, 1917-ben igazán nyoma 

 nem volt! Pedig igen féltem, hogy sok lesz. Hiszen tavaly augusz- 

 tusban is több helyen igen sok zöld tarló volt, tehát lehetett volna 

 benne, mint akár az 1916. évi hadibúzában, tovább szaporodó sok 

 liassziai légy is. Szerencse azonban, hogy ez a kizöldült tarló kevés 

 •és nem tartós volt, mert az eke habár lassan, de mégis feltörte és 

 betemette a fertőző anyagot. A mi kevés mégis megmaradt, azzal 

 végeztek a hassziai légy apró, de természetes módon felszaporodott 

 iovarellenség'ei. E szerint tehát a hassziai légy már ősszel sem volt 

 --- így nem korlátozhatta számát azután sem a tél, sem az ez idei — 

 1917. évi — szertelen nyár. így volt ez az eset az őszi vetésekben 

 előfordulni szokott kártevő léggyel és fokozottabb mértékben ked- 

 vezhet ez az állapot még jobban ezidőszerint. Ilyenformán itt már 

 .:«.'szben és közvetve segítségünkre volt az ez idei nagy szárazság. 

 K szárazságnak köszönhető, hogy nyáron át alig kelt ki az aratáskor 

 kipcrgett mag. Zöld tarló nem volt s így ha lett is volna hassziai 

 \égy, nem volt mit fertőznie. Azután épen a szárazság miatt elkésett 

 .:} nvári vetőiiinnk(i (tarlóbuktatás, tarlószántás, vetőszántás stb.). s 



