169 



lébe fiiladt darazsakkal és daczára annak, hogy az üvegek a méhes 

 közelében voltak felállítva, — egyetlen méh sem esett áldozatul a 

 darázscsapdának, míg a darazsakat néhány napon belül sikerült 

 összefogdosni és megsemmisíteni, miáltal a raéheit egy csapásra 

 megszabadította tfjlük. 



Entomologiai kirándulás a Retyezátra. 



Irta : Diószeghy László 



1914 júhus 10-én már láthatatlanul tornyosultak a világháború 

 felhői, már készültek a világot láng-baborító tüzcsóvák, midőn egy 

 kis rovarászcsapat elindult Hátszegről a Retyezát vadrengetegei közé. 



Az akkor tett feljegyzéseim alapján tárom entomologus elv- 

 társaim elé megfigyeléseimet, gyűjtéseink, apró éliíién3'eink rövidre 

 fogott történetét. 



Miután Idrándalásunk a világháború kitörése előtt három nappal 

 fejeződött be s jómagam is belesodródtam már az első napokban — 

 <?sak most. három év múlva jutok hozzá, hogy kirándulásomat leírjam. 



Az idő e téren np.m iátszik szerenfít. aktuá,lis maradt ez mind- 

 máig, mert a Retyezát óriási terjedelmével csaknem terra incognita, 

 különösen lepkés2ieti vonatkozásban. Épp ezért azt hiszem, talán nem 

 végzek felesleges munlíát, ha egy kis perspektívát nyújtok azoknak, 

 a kik a Retyezát lepkészeti viszonyai iránt érdeklődnek. 



Igaz, hogy kirándulásunk távolról sem közelítette meg ered- 

 ményben a hozzáfűzött reménj-eket, de azt kizárólag a kedvezőtlen 

 meteorológiai viszonyoknak tudhatjuk be. 



Kirándulásunk létrehozója, szervezője Dr, Köntzei Gerö hát- 

 szegi járásorvos, igen lelkes vérbeli lepkész volt, továbbá Ernő 

 öccse, a ki szintén fáradhatatlan buzgalmat fejtett ki a mi. már t. i. 

 Ujhelvi József múzeumi prepára tor és szerény magam vendég- 

 látása körül. 



Én akkor már ismertem Hátszeget igazán meglepő szép válto- 

 zatos panorámájával ; az égbenyúló Retj'ezát hétezer méteren jóval 

 felüli havas ormaival. — de a fenti ideig több kirándulásom csak 

 Hátszeg környékére, közvetlen vidékére terjedhetett, melynek lepke- 

 faunája szép reményekkel biztatott. 



Akkor még a festő és rovarg34ijtő szemével pillantgattam a 

 kéklő havasok bűvös igézetébe, a napfényben, párázatban lágy, ér- 

 dekes körvonalakra. 



Mennj'i impressziót ígértek a festőnek, mennyi ,,jó" állatot a 

 lepkésznek ! A czirbolya. n futó fenyők és az azokon túl emel- 

 kedő régiók : 



