17Í 



ÁiJandóan a „Nagy víz "-patak ig-en sziklás partján járt, óvszázadok 

 óta koptatott utakon s jobbára igen primitív hidakon át. Olykor 

 kisebb-nagyobb tisztáson vágtatva rohantunk egymás nyomában- 

 hogy egy pár jfercz múlva újból emelkedő hegyi úton szőrös mo- 

 kányainkat ..lestoppoljuk". libben, illetve ezekben a magasságokban 

 (kb. 850 m.-ig) uralkodó í'a a bükk, gyertyán, elég süríin a nyir és 

 elvétve már a fenyő js mutatkozott, de meglátszott rajtuk, hogy a 

 l)ükk régiókban ők csak nem szívesen látott „mostoha gyerekek'-. 



Felfelé törtetésünk közben igen szerencsés saltót bukott a fiatal 

 KöNTZEi íT sziklás patakba, sőt odébb jómagam is egyízben leszállván 

 JÓ erős szürkémről, visszamaradtam s midőn újból fel akartam kapni 

 a nyeregbe, a meglazult kötőfék folj^tán. a ló egy kissé szabadabbnak 

 érezte jnagát ; gyors iigetésbo fogott a már szemei előtt (^Itűnt társai 

 után, én pedig — az egyik lábam kengyelben lévén — kissé erősen 

 rántottam meg a nyerget, a mely úgy látszik nem igen lehetett 

 szoros, a ló hasa alá csúszott és lábamat a czipő nagy szegei miatt 

 nem tudván gyorsan kiszabadítani,. -00-40 métert magával húrczolt 

 a szerencsére igen emelkedő sáros, áriiyékos úton. 



Saját találmányú igen erős tülgyfa-gyüjtődobozom — hátul a 

 derokamia szíjazva — mentett meg a nagyobb balesettől. Ugyanis 

 megakadt egy kiálló kőben és a súljaiál fogva is, a nyoregszíjak 

 elszakadtak s én egy igen fájós lábficzaramal, könj^ökfeltöréssel s 

 egyéb horzsolásokkal szabadultam. Ugy-e, ilyenformán nem csoda, 

 hogy Bzürkénu'e ráimádkoztam egy sor válogatott szakramentumot. 



Bocsánat őzért a kitérésért, de rájn nézve, sőt a gyűjtésre 

 nézve is ez az intermezzo később sok hátránnyal járt, de hónapok: 

 tnúlva, az első szerbiai hadjáratban is sok kellemetlenségem volt 

 fájós bokáimmal. 



így tehát n:ondanom sem kell talán, hogy a szaladást. mintán 

 feltápászkodtam, napokra kihagytam a programmból. 



Azért j/ersze én is eljutottam a Zlata-tauyáig. Barátaim, ma 

 sem tudom, hogy mulattak-e az én nyakig sáros \oltomon, vagy 

 s-ajnálkoztak vérző ujjaim, könyökemen, valamint lesántult ^•()ltomon. 

 <TO'ndolom, mégis inkább nuüattak . . . • 



Szóval nekem igazán „kirándulás" \'ull. 



A Zlata-tanya (781 m. magasságban) kantinosa, egy jóindulatú 

 talján kitűnő ebéddel várt bennünket, a melyet is egy alkalmatos 

 szobáuskáli;ui fogyasztottunk el mohó étvág^gyal. Rbédközben persze 

 igen sűrűn, feltűnően sűrűn emlegették az én „kitűnő lovas-' voltomat- 



Ebéd után a társaság gyüjtő-kiráudulásra indult -— nélkülem. De 

 nyugtalan lepkészvérem nem engedett pihenni, főleg borogatni s a tanya 

 körül, kb. 100 m. körzetben mozgási képességeimhez képest szorgal- 

 masan gyűjtöttem a bokrokról, fákról, főleg- geometrákat és mikrókaí. 



