172 



Hát persze, nem eiig-edhettem, hog-y egy szép, derűs délután 

 eredmény nélkül múljon el számomra. 



Midőn pajtásaim visszakerültek tanyánkra, egy csöpp okom. 

 sem volt szégyenkezni eredményem felett. Igaz, l).og"\' ők a felsőbb 

 reg-iókból úgy kerültek haza, mint egy alaposan kiöntött ürgecsapat 

 s bevallom most, hogy — a déli czélzásokért — titkosan örültem,, 

 élveztem kegyetlenül átázott állapotukat. Sűrűn is emlegették az 

 „Isten áldását". — na hát úgv látszik volt is részük benne bőven, 



Az estét, mint ezután mindig csendes tervezgetéssel (gj^öngébbek 

 kedvéért borozgatással) töltöttük el. 



Másnap reggel gyün3^örű időben indult (persze ismét nélkülem) 

 a társaság a lepkék, rovarok eldorádójára, a délkeleti fekvésű Csóka- 

 havasra. 



Ezen a napon igen szomorú voltam. Hogy vonzott az ismeret- 

 len, sokat emlegetett „Csóka tető". 



.Azonban az egész eznapi kirándulás, \x^^ mint az előző napon 

 is vízbe, illetve esőbe fúlt, úgy hogy az eredmény a legminimálisabb 

 volt. Nekem jobban kedvezett a szerencse, mert az alsóbb regiókban 

 újból kevesebb volt a csapadék, úgy hogy sántítva is gyűjthettem, 

 ha kisütött a nap. 



Feltűnt, hogj" ezek a havasi, és alhavasi állatok Ivcvésbc 

 finnyásak (vagy talán a sok esőzés miatt éhesebbek), mint a 

 középhegységbeliek illetve alföldiek. Ezeket az első napsugár 

 azonnal kicsalja búvóhelyükről és szomjasan próbállcoznak ív/, át- 

 ázott virágokon. 



Este megérkeztek Peccoi, Jenő és Bartíios Gyula \end ég- 

 látóink, — az előbbi friss, Zonogából horgászott pisztrángokkal meg- 

 rakottan, a melyekből olyan „grand menüt'- rendeztek kint a terra- 

 szon, az üde levegőn, a milyent egy városi ember el sem képzelhet. 

 Vacsora után ezúttal zajosabban „tervezgettünk". 



A következő reggel a két vendéglátó házigazdánk és Dk. Kojmtzbi 

 (nag3' elfoglaltsága miatt) visszamentek Malomvízre, illetve Hátszegre, 

 \^Y lelkes barátunkat ezután sajnálatunkra kénj'-sze.rítve voltunk nél- 

 külözni. Gondolom, irigykedve gojidolt a mi leendő eredményoinkro, 

 bár öcc^é (igen ügyes gyűjtő) velünk maradt. 



Kzl a napot mielőtt a Zcnogáboz (tengerszem 1973 m. magas- 

 ságban) mennénk, rövid kirándulásokkal tíUtöttuk el. így megláto- 

 gattuk a Zlata-tanyáhüz nem messzi fekvő kis házikót, a melyben 

 több évig az ontomologiai líörökben is jól ismert angol természet- 

 búvár, DANFüíín lakott. 



Eznapi gyűjtésünk a sokszur borúit égbolt miatt elég szerény 

 volt. bár nem tisztán lepkét, hanem más rovarokat is gvüjtötlünk, 

 különösen ["^jurnyi és én. 



