17.V 



Tehát a tó peremétől a kis házikóig i a mely lehetővé tette az 

 5 napi ottmaradásunkat) gyors tempóban ereszkedtünk alá, igaz. 

 hogy az újból leszakadó cső is hathatósan növelte ezen biizg-aliniinkat. 



Végre tető alatt voltunk ! 



Petru, a mellénk kirendelt málhás ember néhány perez alatt 

 tüzet rakott szárazabb fLitófenyőgallyakból a kis rozoga vasbádog- 

 kályhába, melynek füstös melegénél elég hamar megszáradtunk. 

 KöNTZEi Ernő összeszedte horg^ászó szerszámját, egy félórával ké- 

 sőbb már tisztította is Petru a gyönyí'irű pisztrángokat. 



LJjnELYi és én bár elállt az eső, a szobát keresztül-kasul járó 

 szélben kiraktuk az élelmiszereket és rendeztük a gyűjtés aznapi 

 anyagát. Hát bizony attól tartva, hogy nem lesz elég férőhely az 

 ezután gyüjtötteknek. — sok állatot kilöktünk, a mit később igen 

 megbántam. 



Mint már említettem is, 6 napig tartózkodtunk a Zenoga-tó 

 mellett, ezalatt az idő alatt csaknem mindig esett az eső, mégis, 

 különösen tőzeges talajon egynéhány igen szép mikrót gyűjtöttünk 

 a tó körül. Még ma is emlékszem egy szép fajra, a mely gyönyörű 

 aranyos rajzával' és bíborvörösbe játszó tónusával izgatott a gyűj- 

 tésre. Ez a magas kegyvidéki faj az Incurvaria rupella Schifi-. volt. 

 a, mint azt később Schmidt beíratom velem közölte. Ezen a talajon 

 találkoztunk viperával is, ezek azonban gyorsan elillantak. 



Már a második napon láttuk, hogy a tó körüli eléggé vii-ágosr 

 legelőn lepke alig" van. Az acetjdén-lámpával való éjjeli gyűjtés is 

 alig eredményezett valamit. Olykor láttunk tovarepüiő ;ílIatot, di^ 

 követni a sziklák között nem lehetett. Itten inkább csigákat gyűjt- 

 hettünk, a medencze elég szegénj^ rovarvilága nem elégített ki ben- 

 nünket, így olykor leszálltunk a házikó mögött a \-ölo'ybe szaladó 

 patak mentén, de itt is alig gyűjthettünk valamit. 



A harmadik nap reggele szép délelőttöt ígért, ezért UjuELVt. 

 KüNTZEi és Petru elindultak a magasabban fekvő másik tengerszem- 

 hez, a „Bucnra-tó"-hoz, mely jóval nagyobb, mint a Zenoga-tó (hal- 

 lomásból tudom), de az odavezető út igen meredek, fárasztó s így 

 jómagam nem mertem fájós bokámmal vállalkozni. így én a Zenoga 

 körül maradtam. A már említett forrás felé eső területeiben meglehe- 

 tős nagy ívben gyűjtöttem 2200 m. magasságig. Átvonuló Pieridákat, 

 Nymphalidákat több : ízben láttam, de ritkán szálltak le virágokra. 

 Csodálatos, hogy a Lycaenidák egyetlen képviselőjét sem láttam, do 

 még jóval a Csóka-tető magassága alatt sem ! Azt hiszem, hogy ezek 

 egy-két héttel később jelenhettek, meg; nem Dicrném álhtani, hogy 

 ennek a népes csalá.dnak több, különösen néhány havasi faja is tel- 

 jesen hiányozna az általam bejárt területeken. Mindezt egj nagyobJ) 

 kirándulás később tisztázni fogja. 



