eo'vniásután mcfi'szűnt. MinthoQ,'v T)cdia" a lillokszéra ellen való küz-. 

 delein is elv^esztette tulajdonképen minden rovartani vonatkozását és 

 tiszta szőlógazdasági kérdéssé vált, a Rovartani Állomás ezután 

 a fillokszérával csak rovartani tokintethen foglalkozott, a többi nuuika 

 az említett nagy szőlőoltványtelepek, továbbá az új szőlészeti és borá- 

 szati felÜ2:velősé£2,'ek kezébe ment át. Ebből a felüo^velői karlxjl az 

 idősebbje szintén még Dr. Hoiíváth Gkz.v tanítványa, mert az 1804-ben 

 szervezett m. kir. Felsőbb Szőlő- és Borgazdasági Tan- 

 folyam-on ő adta elő a szőlő- és a gyümölcsfák állati ellensugei- 

 nek ismertetését. 



Miután a Rovartani Állomás becsülettel befejezte azt. a mit 

 mint Országos Ph vlloxera-Kisérleti Állomás a szőlősgazda- 

 közönséíígel szemben elvállalt. iSOO-től kezdve már a mezőgazdaság 

 (isszes rovar-, sőt lielvese1)lipn mondva, az összes állati ellenségeikkel 

 foglalkozott. ' 



S e nagy ós sokoldalú munkájában mind a régi Országos 

 Phylloxera-Kisérleti Állomás, mind az új m. kir. áll. Rovar- 

 tani Állomás dolgozott minden szervezeti szabály nélkül: munkaiját 

 csak a gvakorlati élet kívánsága és a hozzá alkalmazkodó helves 

 észjárás vezették. Azt hiszem, hogy ez volt ezen intézet szerencséjé, 

 mert ha, e sorok írója végigtekint ezen a 38 esztendős munkán, a 

 melyből 28 esztendő már az ő szolgálatára esik, akkor kénytelen 

 belátni, hogv a Rovartani Állomás munkairánvát nem lehetett i 

 sohasem szabályozni, nem lehetett előre megállapítani, mert a gya- 

 korlati élet a mezőgazdasági téren olvan kérdéseket s olvan várat- 

 lan alakban vet fel, a melyeket előre még csak sejteni sem lehet. 

 Dr. Iíorváth (tiíza K) évi szolgálat után, 1890. évben, tehát a mille- 

 náris év elején hagyta el a Rovartani Álloniás-t, mert átvette a 

 Mag3^ar Nemzeti Múzeum állattárának igazgatását s annak élén, 

 mint osztálvigazgató működik ma is. 



Mielőtt azonban ezen idők jellemzését befejeznéui, meg kell 

 emlékeznem még arról is, hogv Dr. Horváth (Iéza távozása előtt 

 hosszú vajúdás után törvény erejére emelkedett az 18ÍI4. évi XII. 

 törvénj'-czikk a mezőgazdaságról és a mezőrendőrségről, a 

 mel,ynek VII. fejezete a kártékony állatok és níivények irtásáról s a 

 hasznos állatok oltalmazásáról szól. E fejezet 50-00. szakaszai szol- 

 gálnak alapúi a kártékony roAarok (állatok) ellen való mai védeke- 

 zésnek. Habár e szakaszok, nnnt későbben látni' fogjuk, megnevez- 

 nek névszorint egyes hívatall)ól irtandó kártevőket is, mégis azt 

 tartom, hogy a legnevozetesebli e szakaszok közül- az 58., a mely 

 általánosság] )an kimondja, hogy _,.a Fíildmívelésügyi Miniszter fel- 

 hatalmaztatik, hogy ha a jelen törvém'-ben említett állatokon ... — 

 kívül a mezőgazdaság érdekében más káros állatok . . . irtása válnék 



