11 



az időre ! S abban az arányban a mint o Javuló erdőgazdálkodás 

 révén több és több hasznot hajt az erdő, fokozódik az erdőmívelés 

 s ma a művelt kiilíold némely tájékán már ott vagyunk, hogy az 

 erdőgazdálkodás vetekedni kezd a Icertgazdaság némely ágával. Az 

 erdőgazda ezelőtt nem igen hederített az erdő kártevő rovaraira: jutott 

 az erdőbői a kártékony rovarnak és maradt az erdőtulajdonosnak is. 

 Ma azonl)an az értékes, sok pénzbe került erdő csakhamar megérzi 

 a kárt, a melvet benne a rovar okoz. Innen van, hogv az emelkedő, 

 eo'vro nagyobb szakszerűséggel és költséggel dolgozó erdőgazda sem 

 tűri ma iiémán a rovarokozta erdei kárt, hanem annál nagvoljb igve- 

 kezettel dolgozik meggátlásán, mennél értékesebb az illető erdő 

 faállománj'a ! 



Pedig az erdőgazda itt nehéz helyzetben van már csak gazda- 

 sági vállalatának hosszú, otykor 80 — 120 éves lejárata miatt ! Hányszoi* 

 érheti az ilyen erdőt a kár, a csapás, a mely 50 — 60 esztendőnek 

 lassan níivekedő hasznát néha órák, máskor hónapok alatt any- 

 nyira tönkre teheti, hogy az illető erdőgazda ismét élűiről kezd- 

 heti munkáját. Xem csoda tehát, ha a szakszerű erdőgazdálkodás 

 e veszedelmes tényezőkkel újabban nagyon is számít s az erdő- 

 védelemnek a rovarkárok meggátlására vonatkozó részét nagyon is 

 felkarolja. 



A múlt (XIX.) évszázadban e tekintetben Xémetország A^ezetett, 

 mert az erdőgazdasági rovartan itt majdnem megszakítás nélkül jele- 

 sebbnél jelesebb, alaposabb mívelőre talált. Ijechstbin János Mátyás 

 és ScHARFEXBERG Ctyörgy Lajos munkáját (1804.) felveszi, hogy a 

 kisebbrendű szakembereket mellőzzem, Ratzeburg Tivadar (ISOl — 

 1871), Hartig Tivadar (1805—1880), Nördlixger Hermann (1818—1897), 

 majd páratlan kitartással folytatja munkájokat Aetu.m Bernárd (1824 — 

 1900), a szúfélék munkáját kutatjaEicHHOFP Vilmos József (1828 — 1894) ; 

 új, mély és szilárd alapot ad az erdei rovartannak Xitsghe Hinrich 

 (1845 — 1902) munkája. Ezekhez a német kutatókhoz csatlakozott a 

 két osztrák származású erdőgazdasági entomologus, Henschel Gusz- 

 táv (1835—1896) és Wachtl F. A. munkája is. A német erdészeti 

 rovartannak ezen mívélői majdnem mind hosszúéletűek voltak és 

 eme hosszú életükben kizárólag csak erdőg-azdasági rovartan- 

 nal foglalkoztak, ezzel szemben a többi külföldön alig akad 

 egy szakember is, aki e kérdésnek némi komolyabb és tartós figyel- 

 met szentelt volna. Ennek okát egyrészt a német erdőségek viszony- 

 lagos kicsinységében s másrészt kicsinységüknél fogva értékük 

 nagy megbecsülésében kell keresnünk s ez vonta azután maga 

 után a német erdőgazdaság-ok nagy belterjességét, az erdőségek 

 védelmét s ennek révén ismét az erdészeti rovartannak hatalmas 

 felvirágzását. 



