14 



Nálunk A'iszoiit az ordő csak az erdőtörvény megalkotása (1879) 

 óta nyert értékben s nagyobb becse csak napjainkban támadt, a mi- 

 kor erdeink fájának ára jelentékeny mértékben emelkedett. Ilyen 

 viszonyok között a liazai erdőgazda még a legnagyobb erdei rovar- 

 kár esetén sem tett semmit : sőt az erdőtörvény lehetővé tette, liogy 

 szinte semmit sem tegyen, mert a tulajdonost az erdei kártevők irtá- 

 sára csak az erdő évi adójának IS^/o-a erejéig kötelezi. Már pedig 

 aki tudja, liogy az erdő évi adója milyen, az. tudhatja, hogy az erdő- 

 tulajdonos, ha csak az állam nem segíti meg, a fönnebbi lo'/o-kal 

 semmire sem mehetne. Az erdészeti rovartani irodalom is ehhez 

 képest nagyon szegény, niert ha Fekete LAjos-nak, a selmeczbányai 

 akadémia tanárának Erdészeti rovartan-át (Selmecz, 1878.) említ- 

 jük, akkor majdnem ki is merítettük a hazai erdészeti irodalom ismer- 

 tetését. Némely kedvezőbb fordulat következett be azóta, a mióta a 

 hazai erdészetnek szakfolyóirata (Erdészeti Lapok, stb.) akad, a mely 

 azután adott esetben foglalkozott a hazai erdőségeinkben előforduló 

 rovarkárokkal is. 



A mikor ilvon körülmények között Dr. Horváth Géza az akkori 

 országos főerdőmester, Dr. Bedó Albert segítségével szervezte a,z 

 erdei rovarkártudósítók üg^'ét, szeme előtt lebegett a hazai erdészeti 

 rovartannak a fejlesztése is. Sajnos, ez nálunk, kivált Beüö távozá- 

 sával, nem sikerült. Az okoknak mai fejtegetése talán még időelőtti 

 volna és mindenesetre kár, mert azért a mulasztásért a mi utódaink 

 talán nagy árt fognak űzetni. 



Az erdei rovarkártudósítóktól sok adat érkezett ugyan be, de 

 ez mind csalv „hivatalos" adat A^olt s nem árulta el, hogy az illető 

 tudósító csakugyan hírt ad a gondozására bízott erdőség — életéről. 

 Hiszen volt tudósító, a ki nyolcz hosszú esztendőn át. esztendőnkint 

 hatszor, hűségesen csak azt jelentette, hogy gondnokságában az öreg 

 tölgyeseket a Xyldmrus iiionograplius Fb. és a X. dryograpliuít Re. 

 támadta meg . . ., mintha ebben az erdőségben más rovar nem is 

 akadna ! Ilyen tudósítást pedig ebből az időből sokat lehet megem- 

 líteni. Nem csoda tehát, lioíry az efféle hivatalos adatok ]iem igen 

 jándtak az erdei rovarkárok megismeréséhez, de a mit belőlük mégis 

 kihámozhatmdc, A'agy a meh'* rovarkárba az Országos Phylloxera- 

 Kísérleti vagy későbl)en a Rovartani Állomás beavatkozott, ezekről 

 az esetekről említsük a következőket. 



Az erdőségekben általánosan pusztító hernyókról, a gyapjas pil- 

 léről, a sárgafarú pilléről, a gyűrűs pilléről s a síksági és vén erdő- 

 ségek gyér tölgyeseiben a búcsús pilléről, itt-ott ])ersze kisebb mér- 

 tékben u ííalagonva pillauu'óról, a tölgvilonczáról (Tortrix viridana L.) 

 majdnem évről-évre vau szó, de ezek az adatok általánosak és nem 

 lehet belőlük semmiféle tíirvényszerűség^et megállajjítani. a inely ezen 



