30 



egyre tömegesebben akad, a keresztes szölőmoly [Endemis hoirana Hb.) 

 pedig hirtelen csak 1910-ben bukkan fel, hogy azután titokban 

 elszaporodván, 1912-töl kezdve 1913. és 1914-ben kár dolgában vete- 

 kedjék a szőlőnek legveszedelmesebb terméspusztítóival ! E tekintet- 

 ben nemcsak nálunk van panasz, hanem a bortermő külföldön is, 

 tehát elsősorban Francziaországban, Németországban, valamint délen 

 az olasz földön is. Ott is úgy mint nálunk, eleinte a két nemzedékes 

 nvers-es szőlőmolv volt a kártevő, de csakhamar annvira helvébe 

 kerekedett a három nemzedékes, vagy szünetet nem ismerő keresztes 

 szölőmoly, hogy némely hel^'en csak éppen mutatóba akadt egj-Q§J 

 fekete fejű ..molykukacz", a nyerges szölőmoly hernyója. (A ke- 

 resztes szölőmoly hernyója világosabb, barnás fejű.) 



Kivéve talán ama szőlőket, a melyek a szőlőtermő tájéknak 

 legészakibb részén vannak s amely tájékon a szölőmoly csak elvétve 

 és csak némely esztendőben fordul elő észrevehető mértékben, az ország 

 többi szőlője tele van hol az egvik, hol a másik, hol egyszerre mindkét 

 fajjal. Legsúlyosabb a csapás azonban a síkság homoki szőlőiben. 



Az ezek ellen évek óta folytatott küzdelem végre-valahára 

 végéhez közeledik A Rovartani ÁUomás-nak már lS99-ben meg- 

 indított, de a közbeeső, 1904-ben megkezdett és 1908-ban befejezett 

 sáskaírtás miatt megakadt erre vonatkozó kísérletei, a melyeket a 

 háború nehézségei sem akasztottak meg, lassankint tisztázták ama 

 nehézségeket, ameh^ek akár a szőlőmolyok rejtett és nem ismert 

 életmódja, akár az ajánlott szerek megbízhatatlansága okozott. Most 

 már. ha a béke munkája megindul, már megmondhatjuk a szőlős- 

 gazdának, hogv a csapás ellen miiven munkával, miiven anyaggal 

 és mikor védekezhetik sikerrel. 



Lássunk most a kertgazdasáo-. nevezetesen a gvümölcsöskert 

 ellenségei közül valamit, a gyümölcsfákat pusztító „hern3'ók"-at, a 

 melyeknek irtását szintén az említett 1894. évi törvén}' teljes szaba- 

 tossággal megállapítja. Ez a törvény nem állapítja meg névleg, hogy 

 melyik az a gyümölcskerti kártevő hernyó, a mely irtandó, hanem 

 körülírással megállapítja a teendőt és a kártevőt. „Minden birtokos 

 köteles a fák rügveinek fakadása előtt, legkésőbben azonban márczius 

 hó vég'éig . . . fáit és bokrait a kártékony hernyóktól, illetőleg hernyó- 

 fészkektől és lepketojásoktól megtisztítani s az összegyűjtött hernyó- 

 kat, hernyófészkeket és lepketojásokat elégetni. A később mutatkozó 

 heriiyók . . . megjelenésük alkalmával — (tehát ngy mint a csereboga- 

 rak) — is megfelelő módon pusztítandók. 



A törvény értelme, de a hivatalos magyarázat a „kártékony 

 hernyók", a „ hernyófészkek ^" és a lepketojások kifejezése alatt a 



