36 



A darazsakat M4YR Gusztáv határozta meg és azokban a 

 Synioniaspis druparum Boh. nevű fajt ismerte fel. 



BoHEMAN 1883-ban leírt egy kis fémfürkész darazsat Torymus 

 druparum név alatt a Sorbus scandica magjából. Ez a kis darázs meg- 

 lehetősen ritkán került a rovarászok szeme elé, a mi a gyűjtési mó- 

 dokban és a darázs rejtett életmódjában keresendő. 1848-ban Ratze- 

 BURG foglalkozott ismét vele a „Die Ichneumonen der Forstinsekten" 

 czímű művében. Ezen munkájában azt a tételt állítja fel, hogy a 

 Chalcididák valódi paraziták és különösen a gubacsdarazsak {Cyni- 

 pidaé) lárváiban élősködnek, de előfordulnak más rovarokban is. 

 1865-ben egy franczia búvár Guerin de Méneville szintén tanulmá- 

 nyozta Gzt a darazsat, melynek példánj^ait az alma magjából nevelte 

 és nagyon meglepte az, hogy a húsevő, élősködő darázs növényi 

 magvakból élt. Ezt úgy ig^^ekezett megmagyarázni, hogy előbb egy 

 Oynipida támadja meg í^z alma gyümölcsét és ennek a tojása mellé 

 rakná le a Syniomaspis a maga tojását, mely utóbbiból kikelő lárva 

 azután elpusztítja a Cynipida-lá.rvát.; a végeredményben pedig a 

 megtámadott magból kikel a Syniomüsxiis druparum. Megjegyzi azon- 

 ban, hogy még senki sem figyelte meg azt, hogy a* Syniotuaspis 

 hogyan helyezi el az ő tojását a C3'nipida tojása mellé. Ennek a 

 folyamatnak a megfigyelését a jövő búvárainak hagyta meg. 



l'jabban Wachtl két Torymidának {MeyasUgmus coliaris Boh. 

 és picim FüRST.) az életuiódját ismertette, melyeket Ratzeburg még 

 Cynipidák élősködőjének tartott. Ezek azonban Wachtl szerint igazi 

 növényevőknek bizonyidtak. 



BouRiES, NiTSCHE pedig megállapították, hogy a Megastiymus slro- 

 hilalus Ratzb. a selyemfenyö (Pinus slrohus) magvait pusztítja, míg 

 Ratzeburg a GraphoUtn sirohiella L. parazitájának tartotta. Ugyan- 

 csak Wachtl írt le Megaftligmus sperniotrophüus néven a Douglas- 

 í'enyő (Pseudolsuga Donglasi Cabr.) magjaiból egy új fajt. Ha ezeket 

 az adatokat vizsgáljuk, akkor azt látjuk, hogy ezek megdöntik Ratze- 

 burg elméletét, moly szerint a Torymidák élősködői volnának a Ohal- 

 cididáknak vagy más ro\'íir(»knak, sőt éppen az ellenkezője mellett 

 Ijizonyitanak. vagyis hogy a Toiymidák rendes növényevők és pedig 

 H magpuBziítók közé sorolandók, mely darazsak, ha nagy számban 

 lépnek fel, akkor kártevőkké is válhatnak. 



1903-ban egy orosz búvára ak sikerűit a Syuloitiaspis druparum 

 cletinódját teljesen felderíteni és bebizonyítani, hogy ez is csak 

 uövénvevü és az átalakulás lolvamán nincs szüksége az almában élő 

 ('ynipidákra, a mini azt Guetíin uk Méneville Icltételozte. Mokrzecki 

 nhynrhitef!-\'Á.r\í\k keresése közl)on lett arra figyelnios, amint az éret- 

 len iilinákat felvágtii., hogy a fehér, éretlen magvak- közíUt sok loljo- 

 seu kiszíneződött, tehát erettjiok látszó mag is van. Ezeket az érettnek 



