ROVARTANI LAPOK 



HAVI FOLYÓIRAT 

 KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A HASZNOS ÉS KÁRTÉKONY ROVAROKRA 



XXV. KÖTET. 1918 MÁJUS-AUGUSZTUS. 5-8. FÜZET. 



A rovartan jövő gyakorlati feladatai. 



(Elnöki Bífgnyitó beszéd a Magyar Entomologiai Társaság 1918 februárius 



2-iki közgyűlésén). 



Irta : Jablonowski József. 



A midőn a ^Slagvar Rovartani Társaság' t. tagjai évi közgyűlé- 

 sük alkalmából találkoznak, hogy az elmúlt esztendő munkájáról 

 számot adjanak és a jövő teendőivel számot vessenek, — a mai nap- 

 nak az öröm és bizalom napjának kellene lennie és nekem, mint a 

 Társaság- idei elnökének, örömmel és bizalommal kellene köszönte- 

 nem a Társaság egybegyűlt t. tagjait. Ámde a mai,, megszűnni nem 

 akaró világviliar idején örömöm nem tud teljes, bizalmam ]pedig még' 

 mindig nem tud rendületlen lenni és a midőn a Társaság t. tagjait 

 mégis örömmel és bizalommal köszöntöm, lelkem még" sem tud min- 

 den aggodalomtól megmenekülni. Lelkemnek ez az aggodalma nem 

 onnan támad, mintha balsejtelem gyötörne jövőnk felől, vagy mintha 

 nem bíznám, hogy a nemzetnek most — reméljük és óhajtjuk mind- 

 nyájan ! — végéhez közeledő iszonyatos vérkeresztsége, laelj az 

 országnak tengernyi vérébe, százezrekbe menő ifjak, vagy erejük 

 javakorát élő férfiak életébe került, nem alapozza meg sokat szen- 

 vedett kevés pihenő korszakot ismerő hazánk fennállásának kezdődő 

 második évezredét. Nem ! Bizalmam, mindnyájunk bizalma rendület- 

 len, mert nemzetünk ősereje, a mikor az ezeresztendős hazánk meg- 

 védésére került sor, napjaink dicső, de véres tanúsága szerint ma is 

 az, a mi ezer esztendővel ezelőtt volt. a mikor a hazái a honkereső 

 ősöknek meg kellett alapítaniok. 



Aggodalmam forrása ama kérdés, hogy vájjon e dicső és nagy, 

 de szenvedéssel teljes napok férfiai megértjük-e az évek óta nyújtott 

 véres áldozatot és tanulunk-e ama szenvedésekből, a metyeknek 

 mását a világ eddig nem látta ? Kérdem : leszünk-e a jövendő idők 

 munkájában olj^an nagyok, mint a milyen nagy volt a nemzet nemes 

 javarésze a mai nagy idők szenvedéseinek elviselésében ? Mert mi 

 mindnyájan, vessen is bennünket a jó sors bármerre, jelöljön is szá- 

 munkra a hivatás, a kötelesség munkakört bárhol, a hőn óhajtott 



Rovartani Lapok. XXV. 5—8. (1918. VIII. 26.) 



