79 



ál taláiiüs tanács helyett poiitüsaii niog-jelöli, hogy a tanító oz elemi 

 iskola eredeti és legfőbb czéljának legkisebb sérelme nélkül mit 

 köteles a rovartanból az elemi iskola 5. és G. osztályában tanítani, 

 mert fel van sorolva névleg az a néhánv főbb kártevő állat, a melyet 

 mindenkinek, a ki gazda akar lenni, vagy gazda lehet, ismernie kel). 

 Ettől egyelőre ne várjunk ngyati azonnal való segítséget, hiszen itt 

 még a vetés kezdetén vagyunk, de mint jó alap, helyes és csak a- 

 tanítóképzők természetrajzi tanárain és a tanítókon imilik, hogy az 

 elhintett magból kikelő növéuyke mikor fog termőre fordulni ! Ha a 

 helyes, világos és egyszerű mezőgazdasági rovartani ismeretek las- 

 san meggyökeresednek a nép között is s annak mintegy vérévé 

 \'álnak, akkor remélhetjük, hogy meghonosodhatik majd a kártékony 

 rovarok ellen való védekezésnek a legeszményibb módja, az óvó 

 védekezés, a mely nemcsak a legolcsóbb, mert akkor kerül alkal- 

 mazásba, a mikor még tulaj donképen kártétel előtt állunk, hanem 

 igazán védekezés, mert meggátolja a kárt, tehát ment az évi sok 

 milliónyi veszteségből legalább valamit. A gazdának, . kicsinek- 

 nagjaiak egyaránt meg kell tanulnia, hogy melyik az a néhány állat 

 a i'ovarok \ilágából, a mely az ő legfőbb és legnagyobb ellensége ; 

 az apróbbjával majd megismerteti az élet. És ha a gazda már egy- 

 szer tudatában lesz einiek az ismeretnek, akkor a kártevő rovarok 

 ellen óvó munkáját úgy kell rendszeresen és évről-évre végeznie, 

 mint a mezőgazdaság egyéb szükséges és elengedhetetlen munkáját. 



Ez áz óvó eljárás a jövő védekezésnél^* az egyetlenegy helyes 

 alapja s ezt meg kell teremtenünk minél előbb. Hogy ez az alap ma 

 nincs meg és miért nincs meg, azt részben a lonnebbiekben láttuk, 

 de ezen alap hián3^ának ez csak az egyik oka. 



A másik oka. részben mi, a rovartan mívelői ^'agyunk. Szóvá- 

 tetteui, hogy a rovartan mívelőinek nagy része a műkedvelők sorából 

 került ki, a kiknek -legfőbb czéljuk a szép, a nagy, a ritka példá- 

 nyokkal gazdagon megrakott gyűjtemény volt. Ha ezek a gjáijtők 

 tudtak is egyet-mást a gyüjteménjáikbe került állatok életéből, az 

 rájuk nézve csak érdekes volt és semmi több. Évszázadoknak kel- 

 lett eltelniök, míg az érdekes, ritka, drága stb. efféle jelző mellé, 

 a gyűjtemény egyes példányai már hasznos vagy kártékony jel- 

 zőhöz jutottak. Még több idő kellett hozzá, a míg akadtak egyes 

 vállalkozó kutatók, a kik a kártékony rovarokra vonatkozó és aprán- 

 ként összegyűlő adatokat írásba foglalták, hogy azok közkinccsé 

 váljanak. Ma — háF Istennek — ilyen gyűjteményekben nincsen 

 hiány, sőt talán óriási itt a termés! íme, itt a példa: .e sok könyv- 

 szekrény tartalma javarészt, legalább 60 - 70''/0-a, kártékonj^ rovarokra 

 vonatkozik. Sajnos azonban, hogy ennek a termésnek jelentékeny 

 része még könnyű, sok benne a polyva és az idegen mag, más 



