80 • 



része meg kemény héjba van foglalva, a mihez a gazda. nem fér 

 hozzá, a kinek azt megemésztenie és értékesítenie kell. Nagy baj 

 kivált az első körülmény, hogy t. i. a mezőgazdasági rovartan terén 

 működők közül „sokan vágynak a hivatalosak, de kevesen a válasz- 

 tottak, hanem mert akik „ választottak "-nak tartják magukat, azok 

 között is sok az ál-próféta ! 



Ezt a főhibát különösen akkor látjuk, a mikor egy-egy híva- 

 tásos, tanult szakember vállalkozik az idevonatkozó ismereteink össze- 

 foglalására s a mikor megesik vele, hogy heteken át kell kutatnia 

 és fáradoznia a bőséges irodalmi termésben, miközben igazán csak 

 üres, léha, féregrágta szemek között és sokszor felhasznált üres szal- 

 mában kell turkálnia. Ma a mezőgazdasági rovartail terén határozottan 

 ott vagyunk, hog}^ a gazda szempontjából a kevesebb is már több 

 volna ! Hiszen ha mi azt követeljük a gazdától, hogy bizonj^os mér- 

 tékben értsen jól a kártékony rovarokhoz, akkor gondoskodnunk kell 

 arról is, hogy a mit mi adunk neki, az a mezőgazdasági rovartani 

 ismereteknek — színaranya legyen! Foglalja tehát magába a' helyes 

 tanítást olyan alakban, hogy azt minden egyszerű, de helyesen gon- 

 dolkodni tudó gazdaember megértse és követhesse is. A gazdának 

 ma joga van, hogy a rovarokkal foglalkozó szakemberektől követelje 

 a kártevő rovaroknak pontos ismertetését s ebben az ismertetésben 

 követelje elsősorban a kártevő rovarok életmódjának i3ontos és hű 

 ismertetését. Ennek az életmódnak az ismerése, a melyből kitűnik, 

 hogy az illető rovarnak mi a leggyengébb oldala, mi a legkönnj'-ebben 

 és biztosan sebezhető pontja: alapja a gyakorlati sikeres véde- 

 kezésnek. 



A lehető legnagyobb nyomatékkal hangsútyoznom kell, hogy 

 a gazdákkal csak a feltétlenül helyes és a valóságnak valóban meg- 

 felelő adatokat szabad közölnünk, mert ha eshetik valahol hiba, akkor 

 az itt e téren lehetséges. A hiba mindenütt baj, de itt és napjaink- 

 ban ejtett hiba sokkal súlyosabb, mert következményei végzetesek 

 lehetnek. A rovartan terén, mint tudásunk összes világában, nem- 

 csak a műkedvelők, nemcsak a kontárok, hanem igen sokan a híva- 

 tásos rovarászok közül is hibáztak és tévednek ma is. Hiszen sokan 

 merő jóakaratból, vagy abból a hitből indultak ki, hogy talán nem 

 lesz báj s a dolog n^ajd csak dűlőre jut valahogyan, ha ők olyat is 

 hirdettek, a mit nem tudtak, mert az, általában még ismeretlen volt, 

 vagy. mert személyesen még nem volt módjuk, hog}^ az igazságot 

 megtudhassák. K szerint a gazdasági rovartan számos kérdésének 

 alapos bírálatra és gyökeres selejtezésre van szüksége, ha azt akar- 

 juk, hogy a kevés, de nélkülözhetetlenül szükséges rovartani tudás 

 a gazda vérévé, második természetévé váljék. A rovartani adatoknak 

 eme feltétlen megbízhatósága nélkül az eredmény az lesz, hogy a 



