82-; 



szerint temiie kellene : ha pedig kényszerítik arra, hogy ezt most a 

 saját érdekén kívül a közérdek líedvéért is tegye meg — nos akkor 

 éppenséggel semmit sem tesz, vagy ha igen, teszi azt úgy, hogy 

 abban ne legyen köszönet. Az ebből a í'nrcsa és meg nem okolható 

 észjárásból támadó összeütközés különösen akkor okoz bajt, a mikor 

 néhány embernek hanyagsága, a teendők elmulasztása miatt szen- 

 vednek azok, a kik dolgukat idejében rendbehozták s a mikor a 

 közrend érdekében közbe kell lépnie a felettes hatóságnak. E ható- 

 ság feladata, hogy ilyen esetben egyrészt bíró és másrészt végre- 

 hajtó közeg legyen ; e hatóságnak tehát nemcsak tárgyilag tudnia 

 kell, miről van szó, hanem feljebb is kell emelkednie az összeütkö- 

 zésbe kerülő felek fölé, hogv lássa a helves megoldást s azt, a mit 

 neki elrendelnie és végre is hajtania kell, hogy a közérdek sérelmet 

 ne szenvedjen. 



Már most kérdem, hogy vájjon a mi közigazgatási hatóságaink, 

 a melyeknek a rovarkárok dolgában gyorsan kell intézkedniök, hiszen 

 ha a gazdasági életünkben valahol, akkor elsősorban és mindenek- 

 felett itt lehet szó a periculum in mora elvről, kérdem, hogy 

 vájjon a mi hatóságaink vannak-e abban a helyzetben, hogy ilyen 

 esetekben kellő tudással és méltányos igazsággal dönthessenek ? 

 Ne értsen félre senki : én nem kívánom, hogy a közigazgatás fel-, 

 vagy lefelé menő rangsorozatán levő kis, vagy nagy tisztviselője 

 vérbeli bogarász legyen. Ma a közigazgatás tisztviselője tulajdon- 

 képpen az a csodás ősi lény, a kit csak jogásznak nevelnek, holott 

 neki egyetemes lángésznek kellene lennie és tudnia kellene nemcsak 

 azt, a mi van, hanem azt is, a mi majd csak ezután lesz ! A dolog 

 így nem maradhat. Ezt a legjobban tudják a közigazgatásnak helye- 

 sen gondolkodó emberei maguk is és ez kifejezésre is jutott már 

 azokban a nyilatkozatokban, a melyek a háború kitörése előtti idők- 

 ben, a mikor a magyar közigazgatás államosításáról és a mai idők- 

 nek megfelelő új alapjainak letevéséről volt szó, elhangzottak. Való, 

 hogy a jövő közigazgatás új emberének ezután is elsősorban az 

 igazság, tehát a jog emberének kell lennie. Hiszen ő lesz ezután is 

 nemcsak az egyetemes államrendnek, a békének, hanem a jövő mun- 

 . kajának őre és biztosítója s éppen annál az oknál fogva, hogy neki 

 a munkát és gyümölcsét is biztosítania kell : ismernie és tudnia kell 

 ezt a feladatát s mindazt az eszközt, a mellyel e feladatát jól meg- 

 oldhatja. Annyi bizonyos, hogy a közigazgatás emberének ezután 

 jól kell ismernie a mezőgazdasági életet és mindazt, a mi ezzel össze- 

 függ. Valamint a gazdának, azonkópen neki is tudnia kell, hogy mik 

 azok a közcsapás számba menő kárt okozó rovarok. Ezekkel szem- 

 ben neki is nyitva kell tartania a szemét, hogy vezesse, szervezze 

 egyrészt ellenük a védekezés óvó munkáját és másrészt ha látja 



