86 



egészen fekete ; szárnya nem mindig egj^^forma hosszú és alig éri el 

 tora hosszának a felét ; első potrohg3uirűie csaknem olyan hosszú, 

 mint a többi gyűrű együttvéve és hátlemezének középvonalában 

 keskeny ékalakú kiemelkedés van ; hátsó lába feltűnően hosszú. 

 Hossza 3 mm. 



A második, újabban felfedezett csökevényes szárnyú légy, a 

 Chloropidák családjába tartozó Oscinella hracliyptera Zett. Hímjének 

 a szárnya rövid és széles, nőstén3^éé nag^^-on rövid. Ennek a fajnak 

 az első példánya Gj'^ón-on került a hálómba, azntán Bíró Lajos bará- 

 tom fogott egyet Budapesten a rákosi temetőben. Bíró néhány nap 

 múlva elvezetett arra a hegyre, a hol az előbb említett példányt 

 fogta és sikerült is még néhány példánj^t gyüjtenem. Július és 

 augusztusban fordul elő. Becker Közép- és Észak-Európából emhti. 

 Hossza 1 mm. 



Megemlítem e helyen, hogy van a Magyar Nemzeti Múzeum 

 gyűjteményében egy nőstény példány oltott-, vagy lószúnyog (Tipu- 

 lida), mel3aiek a szárnya csökevénj^es. Ezt a példányt Csíki Ernő 

 barátom hozta a fogarasi havasokból, a Nag^^ Árpásról (Arpas maré) 

 1905-ben. Ennek a nősténj^-példánj^nak az alapján azonban, sajnos, 

 nem tudom biztosan eldönteni, hogy új faj-e, vagy a Tipula excisa 

 ScHUMM. csökevényes, vagy rendellenesen fejlődött szárnyú példánya. 

 A Tipula excisa nőstényének a szárnya teljesen fejlett, de nem lehe- 

 tetlen, hogy csökevényes szárnjai példányok is előfordulnak. Ennek 

 a kérdésnek az eldöntését arra az időre kell hagynom, a mikor majd 

 mindkét ivarból több példány fog rendelkezésemre állani. A szóbau- 

 forgó példány szárnya csak kevéssel hosszabb, mint tora hosszának 

 a kétszerese. 



Felhívom még az ornithologiával is foglalkozó rovarászaink 

 figyelmét a Camus hemapterus Nitzsch nevű apró (1*5 — 2 mm.) vér- 

 szívó légyre, mely valószínűleg egész Európában előfordul, de eddig 

 csak Német- és Bajorországból, Ausztriából és Romániából került 

 elő. Ritkaságát bizonyára csak rejtett életmódjának tulajdoníthatjuk. 

 A légy ugyanis madárfiókákon él és ezeknek a véréből táplálkozik. 

 Eddig a Falca saccr és iimmnculiis, a Si'urnus vulgáris, Sylvia airica- 

 pilla és a Jynx iorquilla fiókáin találták. Egészen biztosra vehetjük, 

 hogy ez az érdekes élősködő, melynek szárnya ivarérett korában a 

 töve felett letörik, hazánkban is előfordul. Hogy a légy eddig isme- 

 retlen lárvája miből táplálkozik, azt nem tudjuk, de miután bábját 

 fészekben találták, bízvást feltehetjük, hogy az állat átalakulása a 

 madárfészekhez van kötve. Dipterologusnak alig van alkalma arra, 

 hogy madárfészkeket és fiókákat vizsgáljon, azért bátorkodom ornitho- 

 logiával is foglalkozó kollégáim figj^elmét erre a légyfajra felhívni, 

 hog3'' alkalomadtán szenteljenek néhány perczet a megfigyelésére. 



