111 



a felkelő na]3pal megkoronázott Cima Sera sötét tömege, nyug'at felé 

 pedig az Adamello-csoport látszott. A felkelő nap sugarai csaknem 

 vérrörüsie festették a Cáré Alto csúcsot, a Lares jégárt, Pozzonit ; 

 oly színjáték volt ez, metynek szépségét csak az Alpok rajongója. 

 Francé tudná ecsetelni. Elképzelni ezt nem lehet, csak az alkothat 

 magának fogalmat róla, a ki egyszer látta. 



Délután, visszajövet gyűjtöttünk csak itt a környéken. Csodá- 

 latos, hogy a Senccio-n nem lehetett egyetlen Orinát sem találni. 

 Természetszerűleg annál több volt a stercoricola bogár, metyek dél- 

 után hihetetlen mennyiségben rajzottak. A következő fajokat gyűj- 

 töttem itt: Hisier inaequaUs Ol., Áplioclius fossor L., haemorrhoidalis 

 L., JiaemorrhoiclaUs var. Immeralis, fimeiarius L., foeiens F., alpinus var. 

 Schmidtí Heer, rufipes L., depressus var. atramentarius Er., Onihopliagus 

 nucliicornis L. 



Az erdőhatár körülbelül 1800 m.-ig eléri a gerincz magassá- 

 gát, itt azonban elválik tőle, tehát a csúcs az átmeneti övben van. 

 A mint említettem, tűlevelű őv nincs. Talán különösnek tűnik fel, 

 hogy a nyugati expoziczió daczára is ityen magasan van a bükk 

 határa. Es mégis kénytelenek vagyunk ezt a vonalat mondani erdő- 

 határnak, mert bár ez nem szálerdő, de teljesen összefüggő és az 

 egyes cserjék 2 — 3 m. magasságot érnek el. Semmi okunk sincs 

 tehát, hogy a cserjenövésű bükk övét a gyalogfenj^-ő övével azo- 

 nosítsuk, mint Pax (F. Pax : „Grundzüge der Pflanzenverbreitung in 

 den Karpathen". I. p. 124.), a mikor az Erdős-Kárpátokban észlelt 

 hasonló jelenségről ír. 



A csúcson és közvetlen oldalain szép havasi rét terül el, mely- 

 nek növén3^zete csaknem teljesen tipikus mészkedvelő növényekből 

 áU. De akad más is, pl. a Rhododendron liirsuium L.-val együtt tenyé- 

 szik itt a kvarczos közeteket szerető Bli. ferrugineiun-míú.. A rét foly- 

 tonosságát alig szakítja meg egy-egy gyalogfenj'-ő, a BJiododendron 

 is inkább a sziklás keleti oldalon fordul elő. 



A csúcson a rovarélet rendkívül élénlt volt. A levegőben 

 tömérdek Hymenopiera és Dipiera zsongott, különösen feltűnő és 

 egyszersmind kellemetlen volt egj hangyafaj rajzása, a mely sűrű 

 rajokban imbolygott, tánczolt az ember feje körül. Lepke kevés volt. 

 Egy Parnussius-ííii^ néhány Papilio MacTiaon h.^^Pieris-ek és egy kis 

 Erebia-ía] volt látható. Ez utóbbinak példányai csapatosan szálltak 

 verítékes homlokomra és kezemre, ha mozdulatlanul maradtam. 



Először is a kövek után néztem, azonban mindent oly sűrűn 

 benőtt a növényzet, hogy kő alig volt. Egyetlen terricola-fajt gyűj- 

 töttem egy felszakított gyepdarab alatt, egy FMlonilius splendens F.-t. 

 A réten való hálózás a következő fajokat eredményezte : AnthoMiim 

 opMliahnicum PxVyk., Aniíiopliagus alpestris Heer, Cantharis Erichsoni 



