ROVARTANI LAPOK 



HAVI FOLYÓIRAT 

 KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A HASZNOS ÉS KÁRTÉKONY ROVAROKRA 



XXVI., 1^3. 1922. X. 30. 



A Bencze-poloska. 



Irta: Dr. Horváth Géza. 



A poloskákat, mint tudjuk, egyáltalán nem igen szokták kel- 

 lemes és szalonképes teremtme'nyeknek tartani, mindazonáltal he- 

 lyet foglalnak azok már a magyar szépirodalomban is. Nem kisebb 

 költőnk, mint Arany János egy külön makamát (rímes prózában 

 írt költeményt) szentelt a házi poloskának, Jókai Mór pedig egyik 

 regényében egy czimeres poloskát (Pentatomidát) szerepeltetett. 



Ez az utóbbi poloska, melyről itt egyet-mást elakarok mon- 

 dani, Jókai „Az élet komédiásai" czimű regényében fordul elő. E 

 regény IV-ik kötetében olvassuk, hogy egy vidéki főúri kastélyban 

 őszkor meghal a herczegasszony s amikor a halott már ki van 

 terítve. Madame Corysande és egy fiatal leány, Livia között a 

 következő jelenet folyik le : 



— Madame Corysande ! Ön csak nem fél talán a kísértetek- 

 től? — monda Livia, kit bántott madame Corysande affectantiája. 

 A madamera nézve igen kellemetlen volt az, hogy a herczegnő 

 épen ott halt meg, ahol neki is jelen kell lenni. 



— Oh, hagyja el, kedves Livia. Van is szüksége kísértetekre 

 egy olyan kastélynak, ahol a „benczék" járnak. 



— „Benczék" ? — madame Corysande ! 



— En nem is tudom, mi kedve telik a parasztnak, „Ben- 

 czék"-nek hivni őket, kik alatt mi tiszteletreméltó benedictinus 

 szerzeteseket értünk, ezeket a förtelmes állatokat! Huh! Ott má- 

 szik egy a falon ! Livia ! Csengessen az inasnak ! 



— De hát mi az? 



— A legrettenetesebb állat a világon ! Borzasztóbb a rhino- 

 cerosnál. Most mindjárt repülni fog. Én elájulok, ha rám repül ! 



Livia öltönyére repült. Madame Corysande felsikoltott. Sikol- 

 tására beszaladt a szobaleány. Amint az meglátta a rettenetes álla- 

 tot, elhajított mindent a kezéből s kiszaladt; bekiabálva az inast. 

 Az inas a jajveszéklés okát megértve, sietett egy porseprűvel, egy 

 csípővassal, meg egy rézlapáttal segítségére. 



— Jaj, hozzá ne érjen ! — igazgatá madame Corysande, gyön- 

 géden seperje le a lapátra ! Meg ne szorítsa nagyon a csípővassal, 

 meg ne ölje itt a szobában ! Nyissa ki az ablakot, ügy dobja ki. 



Rovartani Lapok. XXVI. 1. (1922. -X. 30.) . 1 



