amelyben több paizstetves a'g volt s rajta furcsa alakú hernyó és 

 még furcsább külsejű valami, amiről Aigner azt tartotta, hogy ez 

 az előbbi állatnak a bábja s hogy benne, minthogy már felbon- 

 totta, egy pillebáb van. Nemsokára meg is mutatta egy este a 

 rovarászok összejövetelén a Muhr-vendéglőben a kikelt Thalpo- 

 chares communimacula jellemző rajzú pilléjét. 



Minthogy akkoron szabad óráimban, de már mint hivatásos 

 bogarász, éppen a régebbi előttem még kevésbé ismert magyar 

 entomológiai irodalommal foglalkoztam, kezembe került Frivaldszky 

 iMRÉ-nek 1865-ben megjelent munkája, a „Jellemző Adatok Ma- 

 gyarország Faunájához". Ebben a munkában azután rajzban (VII. 

 tábla 13.) is megtaláltam a furcsa hernyó, a báb, a paizstetves- 

 gally rajzát, valamint a 98. és a 166. oldalon a reá vonatkozó 

 adatokat. Frivaldszky IjviRÉ-nek ezt az adatát közöltem is akkor 

 AiGNER-rel. De ő, nem tudom, hogy szintén megfelejtkezett-e róla, 

 vagy micsoda oknál fogva bizony hallgatott Frivaldszky adatáról, 

 amikor 1897-ben az ismét életre keltett Rovartani Lapokban (IV. 

 kötet 34. 1.) ezzel a lepkével és más helyen Frivaldszky Imre 

 életrajzával foglalkozott. A sors tréfás szeszélye az is, hogy a 

 Rovartani Lapok akkori társszerkesztője — én valék ! Hiába, az 

 ember ne bízzék emlékező tehetségében. 



Úgy Frivaldszky, mind Aigner adataiból kitűnik, hogy ennek 

 a lepke-fajnak hernyója Pest, Buda, Nagyvárad, Pécs és Pozsony, 

 a Mátra vidékén a kökényen („tövisbokron") és a „baraczkfán" 

 élő pi rek f^Coccí/sy-ből, paizstetűből él. Frivaldszky Imre az illető 

 paizstetűt faji neve szerint Lecanium persicae BuRM.-nek tartja, 

 tehát a baraczkfa, amelyen az élt, valószinűleg őszi baraczkfa volt. 

 A paizstetűfaj, amelyből élt, kérdéses; mert lehet az csakugyan 

 az, amit Frivaldszky említ, vagyis a mai helyes elnevezéssel Eu- 

 lecanium persicae Fr., tehát hosszú teknős paizstetű, de lehet 

 a közönséges teknős paizstetű, amely akár az akáczfán, akár az 

 akáczfa közelében növő más fán, bokron is bőségben él. Lehet 

 végül — mint azt Aigner is említi — Lecanium prunastrí Fonsc, 

 mert az nálunk igen közönséges a szilvafákon, de előfordul az 

 őszi baraczkfán, valamint a kökénybokron, de ezen a gyümölcs- 

 fán nemcsak a prunastrí ritka, hanem általában ritka más paizs- 

 tetűfaj is. Aigner lepke-könyve (1907.) szerint, ez a pille a kökény 

 és kertiszilvafa paizstetűjéből él, hazánk nagy részében gyakori; 

 a Fauna regni Hungáriáé szerint a Bánság és a Dráván túli rész 

 kivételével az egész országban előfordul és Aigner állítása szerint 

 helyenkint nem ritka. 



Már most, hogy mindezt tudva, miért felejthettem ki a paizs- 

 tetű ellenségei sorából ezt a pillét, annak oka az, hogy noha 

 évről-évre látok és megvizsgálok sok száz paizstetves helyet és 

 növényt, mégis úgy vagyok a Thalppchares communimacula her- 

 nyójával, hogy a szabolcsi és az Aigner mutatta példányon kivül 

 — nem láttam ! Sőt akinél kérdezősködtem, hivatásos és műked- 



