26 



ben fekvő Singlér falu határában. Az itt repülő Apolló némileg 

 különbözik a carpathicus-iól, hogy miben és mennyire, azt később 

 látni fogjuk, de előbb ismernünk kell a typikus carpathicus-t, 

 melyet nem Rebel nyomán, hanem gazdag anyagom alapján fogok 

 jellemezni, bár alig lesz különbség a két leírás között. 



A var. carpathicus Reb. & Roqh. az Apolló nagy alakjához 

 tartozik, a birtokomban lévő hímek szárnyhossza 40—45 mm., 

 a nőstényeké 42 — 47 mm. Vannak nagyobb példányok is, de 

 ilyenek ritkábban találhatók. Az alapszín fehér, csekély sárgás 

 árnyalattal vegyítve. A hímek alig vannak feketés szemcsékkel 

 behintve, annál jobban azonban a nőstények, némelyek annyira, 

 hogy elsötétedett alakról beszélhetünk. Az elülső szárny metszése 

 jellegző, az elülső szegély az oldalszegélybe átmenve, a csúcsot 

 (apex) közösen letompítják, az oldalszegély gömbölyded hajlással 

 halad az M, -ig, innen karélyosan, a hátulsó szögletet erősen 

 legömbölyítve a hátulsó szél negyedéig. Ezáltal a szárny széles 

 és kerekded alakot nyer. Az üveges szalag a hímeken 3—4, a 

 nőstényeken 5 mm. széles, ezt a szélességet M^-ig megtartja, innen 

 keskenyedve a hímeken a Cu^-ig, nőstényeken a hátulsó szélig 

 terjed. A kormos szalag határozott, a hímeken gyenge ívben fut 

 rendesen a Cu^-ig, azután elmosódott, a nőstényeken erősen 

 kifejlődött és a hátulsó szögig terjed. Az üveges szél és a kormos 

 szalag között egy határozott fehér szalag marad, mely csak a 

 nőstényeken hiányzik némely esetben az üveges szél és a kormos 

 szalag összefolyása miatt. Az elülső szárny foltjai nagyok és 

 bársonyfeketék, a középsejt distal foltja kilép a cellulából és ren- 

 desen az elülső szélig terjed. A subapicalis foltok nagyok, az alsó 

 rendszerint kétszer olyan nagy mint a felső. A hátulsó szél feletti 

 folt jellegzetesen kerek vagy tojásforma, nagyritkán letompított 

 négyszöghöz hasonló. 



A hátulsó szárny szemfoltjai rendesen kerekek, hol nagyob- 

 bak, hol kisebbek, sötét cseresznyepirosak, bár az ab. ochreoma- 

 cülata sárgás-vöröses foltjai elég gyakran fordulnak elő; fekete 

 szegélyezésük erősebb, az alsó — médián — szemfolt határozottan 

 fehér pettyes, a felső kevésbé határozottan; az anális foltok 

 szintén erőteljesek és különáklók, a nőstényeken gyakran össze- 

 folynak. A hátsó szegély fölötti kucsmafoltos szalag rendesen csak 

 jelzett, nőstényeken határozottabb; a szegély sötétebb szineződése 

 alig észlelhető. 



Ez a carpathicus jellegzetes leírása; egyéni eltérések ennél 

 is előfordulnak, úgyszintén az Apollo-pille körében előforduló 

 összes aberratiók, ezekkel azonban ez alkalommal nem foglal- 

 kozhatom. 



A leírt jellegek a Kárpátok Apolló-pilléjén mindenkor fel- 



-ismerhetők és ha valamelyik jelleg a tipikustól eltér, akkor az már 



helyi alakváltozásnak felel meg, de az összbenyomás rögtön 



elárulja a Kárpátok Apollóját, különösen, ha a typust ismerjük. 



