33 



Járavize vor. Hierher dürfte auch ein Exemplar von der Magura 

 des Ung. National-Museums gehören. — Die einzelnen Formen 

 werden nach Belegstücken und Fundortsserien ausführlich charak- 

 terisiert. 



Bogártudományi jegyzetek. 



Irta: BoKOR Elemér. 



1. Cicindela soluta ab. violaeea Csíki. Ez a pompás 

 czingolány-színváltozat a magyar homokbuczkák sajátsága. Az iro- 

 dalomban mindezideig csupán Rákosról és Székesfehérvár kör- 

 nyékéről említik.^ Termőhel>ei ezenkívül: Győr, ahol Ujhecse- 

 pusztától délre 1907-ben számos példány között egy darabot 

 fogtam és Esztergom (a Sztrázsahegytől északnyugatra). Ez utóbbi 

 helyen 1911—1913. években a törzsfaj és az ab. Kraatzi Beuth. 

 között a fenti ritka válfaj kevés példányát sikerült gyüjtenem. 

 1914-ben az esztergomi hadifogoly-tábor kibővítésével a Cicindela 

 soluta Latr. -telepek javarésze a tábor belsejébe kerülvén, elpusz- 

 tult, úgy hogy 1919. tavaszán az eredeti termőhely szélén magá- 

 nak a törzsfajnak is alig akadt hírmondója. 



2. Noniius pyg^naeus Dej. Ez a jellegzetes, külön nem- 

 zetségbe (Nomiinae) tartozó futóbogár talán inkább északamerikai 

 (Alabama) állat. Európában felette ritka; ezideig csupán elvétve, 

 egymástól távoleső helyeken, mindig véletlenül és mindannyiszor 

 egyes példányokban fogták,- de annyira kontinentális helyekről, 

 hogy behurczolásáról szó sem lehet. Eddig ismert .termőhelyei 

 Európában : Görög- és Francziaország (Fontainebleau, Ariége).^ 

 Magyarországról („Bánság hegysége") Frivaldszky Imre pontos 

 termőhely megadása nélkül, gyűjtője Füle András által gyűjtött 

 példány alapján mutatja ki.* Kendi Károly megszerzi neki a bos- 

 nyák polgárjogot (Zavidovic).° Saját gyűjteményemben egyetlen 

 példánya van, melyet néhai Imre bátyám minden valószínűség 

 szerint Rogatica környékén (Bosznia) gyűjtött. Én ezt a bogarat 

 egy igen régi, állandó fajnak tekintem, mely faji bélyegeit már 

 akkor bírta, midőn az európai félszigetet az Atlanti-óczeán utoljára 

 hasította el az északamerikai kontinenstől. Egy élő bogárkövűlet, 

 utolsó mohikánja egy rég letűnt nemzetségnek. 



^ Csíki, Pótfűz. Termtud. Közi. 1900, p. 138. és Magyarország Bogár- 

 faunája. 1, p. 112. — Bokor, Rov. Lap. XVIII, 1911, p. 131. 



2 Heydcn, Berl. Eiit. Zeitschr. XIII, 1869, p. 62: „Fontainebleau 

 1864 einmal von Fallou im Flug gefangen". 



^ Ganglbauer szerint (Káfer von Mitteleuropa. I, p. 146.) nedves 

 helyeken, nagy kövek és fadarabok alatt találták; valószinűleg a földben 

 él és éjjel hagyja el rejtekét. 



* Jellemző adatok Magyarország faunájához. (Magy. Tud. Akad. 

 Évk. XI, 4. sz, 1865, p. 34.) 



5 Rov. Lap. XVII, 1910, p. 7. 



3 



