37 



visszahelyezendő, miáltal lehetővé tesszük, hogy másnap alatta 

 esetleg ismét megtalálhassuk a kivánt sutabogarat. A Satrapes 

 Sartoríi Redtb. nézetem szerint az egész Dunazug-hegységben 

 Téténytől Esztergomig előfordul. ^ 



9. Agriliis albogularis Qory. A múlt évadon Káposztás- 

 megyer legelőjén június végétől július második feléig gyűjtöttem. 

 A törzsfaj alapszíne előkelő halványzöld, olykor aranysárga fuva- 

 lattal. A késői példányok mindjobban kékülő árnyalatba csaptak 

 át, mígnem az utolsók mély kék színnel bírtak, sőt fejük és elő- 

 toruk ibolyakék színben csillámlott. Ezen szélső árnyalatot ab. 

 megyet'íensis^ névvel óhajtom jelölni. 



10. ZonabHs crocata Páll. A Csepelsziget Buczkaerdejé- 

 ben immár harmadik esztendeje egy és ugyanazon a szűkös terü- 

 leten, úgyszólván állandóan ugyanazon a körön gyűjtöm. A Chon- 

 drilla juncea L. (közönséges nyúlparéj) ágas-bogas merevszárű 

 növényen tartózkodik a Cryptocephaliis laetus F. levélbogár tár- 

 saságában augusztus közepétől szeptember elejéig. Tűzpiros, ra- 

 gyogó szárnyfedőivel, melyeket kerek fekete pettyek élénkítenek, 

 erősen elüt a dísztelen, olykor ugyancsak megrágott kórótöl, 

 amelyre letelepedni szokott. Megriasztva leveti magát a földre a 

 fű közé, vagy melegebb délutánokon tovarebbenve ékes színével 

 gyönyörködtet. A gyűjteményekben fakósárga színével alig emlé- 

 keztet fényes megjelenésére a Buczkaerdőben. 



11. Hapaliis bíniacuJatus L. A háborút megelőző évek- 

 ben tavasszal az Esztergomtól délre fekvő szántóföldeken, vala- 

 mint a Sztrázsahegyek déli füves oldalain elvétve, egy évben azon- 

 ban nagyobb számmal gyűjtöttem. Verőfényes és meleg déli órák- 

 ban volt csupán található, amint a vetések között, a pázsit alján 

 mászkált. 1920-ban, ámbár szorgosan kutattam utána, csak egy 

 darabot sikerült belőle fognom. 



12. Gaurotes excellens Brancs. A Magas-Tátra Fehérvíz 

 patakjának partján, 1910 júniusának végén fogtam egyetlen példá- 

 nyát. A bogár a meleg déli órákban egy harmatos fűszál kalá- 

 szán ült az ernyős virágokon sürgölődő Gaurotes virginea L. tő- 

 szomszédságában. Utasításaim alapján osztrák bogarászok, majd 

 utóbb DiENER Hugó is fogták egy-egy példányát. E pompás czin- 

 czér ezideig a legnagyobb ritkaság; az eddig gyűjtött példányokat 

 két kezem ujjain össze tudnám számlálni. S ha az oly közönséges 

 virginea L. fejlődéséről ezideig mit sem tudunk,^ úgy ne is cso- 

 dálkozzunk, ha a felette ritka excellens Brancs. I varának még a 



i Utóbb a pestmegyei Nagykovácsitól északra fekvó' Nagyszénáson 

 (1921. V. 15.) is megtaláltam. 



2 Agrilus albogularis nov. ab. megyeriensis m. A typo differt : 

 colore coeruleo, capite thoraceque cyaneis. — Hung. centr. in pascua 

 Káposztásmegyer prope Budapest. 



^ Reitter, Fauna Qermanica. Káfer, IV, p. 10. 



