51 



tréfásan jegyezvén meg barátainak, hogy ez körülbelül ugyanazt 

 jelenti, mintha azt írta volna „az én szobám a város összes kör- 

 nyezetével egyetemben". A tervezett II. kötet a kiadójával támadt 

 nézeteltérések miatt meg sem jelent s így szerencsére sokkal 

 nagyobb terjedelmű munkájához foghatott hozzá, melynek címe 

 „Die Schmetterlinge von Európa" volt. Már 1808-ban 

 meg is jelent az I. kötet és ezt követte nemsokára a ll-ik is. 

 Utóbbiban a Sesiákról szóló résznél nagy segítségére volt Las- 

 PEYRES személyes útmutatásán kívül annak korábban megjelent 

 „Sesiae Europaeae iconibus et descriptionibus 

 illustratae" Berol. 1801." című vezérfonala. Németország elis- 

 meréssel volt működése iránt, 1807-ben a berlini természetvizsgáló 

 társaság s később a wetteraui és a haliéi is tagjává választotta. 



1807-ben Drezdából Bécsbe hívták vendégszereplésre, ahol 

 Treitschke már 1802 óta az udvari operánál mint rendező és 

 költő volt alkalmazva. Hosszas rábeszélés után végre megvalósult 

 Treitschke hő óhaja azzal, hogy Ochsenheimer az udvari szín- 

 házhoz való állandó szerződést elfogadta. Ettől az időtől fogva állan- 

 dóan együtt voltak s minden gyűjtő útjukat együttesen tették meg. 



1810-ben megjelent Ochsenheimer művének III. kötete, mely 

 a szövőpillékről (Bombyces) szól. Ezután a bagolypillék (Noctuae) 

 feldolgozása következett volna, de sajnos, akkor Ochsenheimer 

 ereje már mindinkább hanyatlani kezdett, bármennyire igyekezett 

 is betegségét barátai előtt eltitkolni. Nagynehezen éppen csak 

 ennek a csoportnak rendszerbe való foglalásának tervezetét tudta 

 megírni, részletes feldolgozásukat mesterének útmutatása és jegy- 

 zetei nyomán már Treitschke írta meg. 



Közben a császár megbízásából saját műve alapján rendezte 

 az udvari múzeum anyagának egy részét, amiért jutalmul egy 

 aranytárcát kapott. De sem ez, sem az a hír, hogy a természet- 

 vizsgálók moszkvai társasága tagjául választotta, nem bírták már 

 megörvendeztetni. 



1822-ben már annyira gyenge volt, hogy egy színielőadás 

 után elájult és ugyanezen évben november 2-án csendben elhunyt. 



Híres pillangógyüjteményét 1823. október 23-án özvegyétől 

 a Magyar Nemzeti Múzeum 1300 ezüst forinton vásárolta meg. 

 A gyűjtemény 1351 fajt és 4070 példányt tartalmazott. A múzeum- 

 nak ez volt az első tudományos rendszer szerint fölállított gyűj- 

 teménye s igy igen becses szerzemény volt. 



A legelső lepkegyüjtemény ugyanis Mátrai Gábor följegy- 

 zései szerint^ 1811-ben került a múzeumba, ezt más rovarokkal 

 együtt 1000 forinton fekete bankóban^ vásárolták meg Stipsics 

 Ferencz esztergomi kanonoktól. 



^ Mátrai GAbor: A Magyar Nemzeti Múzeum korszakai. Pest, 1868. 



2 Az 1811. márczius 15-én kelt pénzértékleszállítási rendelet (deval- 

 váció) értelmében a régi fekete bankók értékük Vs-ére szállíttattak le (azaz 

 20 garast érő' forint 4 garasra) s így a vétel a múzeum számára előnyös volt. 



