64 



figyelni. Bizonyos, hogy ezek az állatok a steppei füveken kívül 

 a fenyők fiatal hajtásait is megrágják, de azok kártételéről szóló 

 jelentések túlzottak. Ratzeburq kártevőnek mondja a „Höcker- 

 heuschrecke"-t, de Köppen, aki bizonyára jól ismerte az orosz- 

 országi steppék eme mindennapi alakját, az oroszországi kárté- 

 kony sáskákról szóló dolgozatában egy szóval sem emlékszik 

 meg a csörgő sáskáról. Én a magam részéről is kéíségbevonom e 

 faj kártételét, még pedig annál is inkább, minthogy ez állatot 

 Lengyelországnak csak egyetlen pontján sikerült kimutatnom. ^ 



A Bryodemák életmódjával kapcsolatban felmerül az a kér- 

 dés is, hogyan került ez a steppei sáska Európába? A búvárok 

 szerint az európai fauna kialakulását két tényező irányította. 

 Stejnegger és Poppius postpliocén és postdiluviális bevándorlá- 

 sokat vesznek fel, amelynek az európai fajok nagy része, legalább 

 is a diluvium után, alá volt vetve. Minden jel arra vall, hogy a 

 Bryodema nem tartozik eme bevándorló fajok sorába. Ez már 

 egyedül abból a tényből is kitűnik, hogy a Bryodema, amint a 

 Magy. Kir. Földtani Intézet kövületei bizonyítják, Európában már 

 a miocén korszakban el volt terjedve. Igaz, hogy ez a faj a mai 

 Br. tuberculata-val nem azonos, de ez a körülmény még nem 

 jogosít fel arra a következtetésre, hogy ezek a sáskák kelet felől 

 történő lassú előnyomulással érték volna el az orosz pusztaságot. 

 Ez ellen szól az a körülmény is, hogy a Bryodemák elterjedése 

 Európában nem folytonos, hanem megszakított és elszigetelt. Ezt 

 mai európai elterjedéséről tudjuk, amely szerint a Bryodemák 

 Kelet-Poroszországban, a bajorországi Isar völgyében, Lüneburg, 

 Glogan, Berlin környékén, Meran mellett az Engadin völgyében, 

 Jütlandban és Dániában élnek. Sokkal valószínűbb, hogy a mai 

 európai Bryodemák egy ősrégi harmadkori Bryo de ma-iörzsnek 

 maradványai. Ez egyúttal kizárja azt is, hogy a Bryodemák jég- 

 korszakbeli reliktumok, alpesi fajok volnának. Ez már csak azért 

 sem lehetséges, mert a Bryodemák typikus steppei lakók s az 

 oroszországi, szibériai steppéken és felföldeken 400 — 450 m, 

 magasságon felül nem fordulnak elő. Tehát sokkal inkább tekint- 

 hetjük őket olyan európai őslakóknak, amelyek már a harmad- 

 korban úgy Európában, mint Ázsiában széles elterjedésnek örvend- 

 tek és rokonaikkal a Sphingonotus-okka\ és Oedipodák-kal együtt 

 mai napig is fenntartották magukat. Ez a föltevés annál is inkább 

 jogosult, minthogy a harmadkorban, amint az ásatag növényekből 

 kiderült, Szibériában is mérsékelt, vagy subtropusi klíma uralkodott, 



A Bryodemáknak Európában való szigetszerű, széjjelszórt 

 elterjedését, azt hiszem, eléggé megmagyarázza az a körülmény, 

 hogy a jégkorszakok alatt Európában helyenkint steppék kelet- 

 keztek, amelyek a Bryodemáknak mindenesetre kedveztek. Ezeken 



^ Egy fiatal lárváról, amelyet Konsk mellett elterülő homokos erdő- 

 ségben gyűjtöttem, nem sikerült teljes határozottsággal megállapítanom 

 annak Bryodema-jellegét. 



