65 



a területeken tehát ezek a sáskák az oekologiai tényezőkre való 

 tekintet nélkül is fenmaradhattak. Hiszen látjuk, hogy e sáskák a 

 németországi „Heide"-n, a dánországi „dünék"-en, a tiroli feny- 

 vesekben és a mecklenburgi homokterületeken egyaránt előfordul- 

 nak s így arra az eredményre jutunk, hogy a Bryodemák elterje- 

 désének geológiai jelentősége van. 



Hogy lassú terjeszkedésben vannak-e a Bryodemák, avagy 

 határozottan visszavonulóban, erre a kérdésre kell még megfelel- 

 nünk. Az európai fajokról elmondhatjuk, hogy visszavonulóban 

 vannak. Egy félszázaddal ezelőttt Finot Fontainebleu mellett még 

 gyakran látta ezt a fajt, ma már tudjuk, hogy a Bryodemák sehol 

 sem fordulnak elő Franciaországban. Ugyanez vonatkozik a Frank- 

 furt és a Rajna melletti elterjedésre is. Engadinban a Bryodema 

 ma is előfordul, de annak közvetlen szomszédságában, Olaszország 

 északkeleti szögletében már hiába keressük s az Isar mentén való 

 elterjedése is újabban kétséges. Ezek a tények természetesen alig 

 egyeztethetők össze azzal a felfogással, amely szerint a Bryodemák 

 .és ezzel együtt más steppel sáskák lassú, fokozatos előnyomulása 

 jelenleg is végbemenne. Azt hisszük azonban, hogy ennek meg- 

 állapítása csak illuzórikus. Mert bizonyos fajoknak, amelyek azelőtt 

 az illető területről nem voltak ismeretesek, megtalálása legföljebb 

 csak annyit bizonyít, hogy azok mindeddig elkerülték a gyűjtők 

 figyelmét. Nem lehetetlen azonban, hogy a steppel sáskák a post- 

 diluviális időkben elterjedési határaikat különösen az ázsiai steppé- 

 ken bizonyos mértékben kiterjesztették. 



A Bryodemák származástani helye nincsen véglegesen tisz- 

 tázva. Az ázsiai Acridiák között egynéhány kisázsiai Oedipoda-ía], 

 továbbá a keletázsiai Trynchus és Tmethis-ia\ok szárnymustrázat' 

 tekintetében a Bryodemákra vallanak, de többi sajátságaikban 

 azoktól meglehetősen távol állanak. Ahogy újabban sikerült meg- 

 állapítanom, sokkal kisebb űrök választják el a Bryodemákat a 

 mongóliai Compsorhipis nemzetségtől, amely egyrészt a B. Gebleri, 

 másrészt azonban a Sphingonotus-ok habituális sajátságait őrizte 

 meg. Minthogy a Bryodema Gebleri torának alkotásában egyéb- 

 ként is a Sphíngonotus-okra emlékeztet s minthogy az összetett 

 szemek gömbölyded alakja is eme rokonság mellett szól, nem 

 lehet kétségbevonni, hogy e két nemzetség között szoros össze- 

 függés áll fenn. Az összehasonlító vizsgálatokból azonban az is 

 kiderül, hogy a Bryodema tubercalata szárnyerezete tekintetében 

 az Oedipoda Schochi-hoz közeledik, a Bryodema Gebleri pedig 

 némely tekintetben a Psophus-ok szárnyerezeti sajátságait őrizte 

 meg. Ez amellett szól, hogy a Bryodemák gyüjtőtypust képvisel- 

 nek, amely több génusznak, nevezetesen az Oedipoda, Celes és 

 Sphingonotus sajátságait egyesítik magukban. Az összefüggés 

 mikéntjét megállapítani nem tudjuk, de annyi bizonyos, hogy a 

 keletázsiai Oedipodák egynémelyike, mint pl. az O. Schochi, jóval 

 közelebb áll a Bryodemákhoz, mint többi fajrokonai. Másrészt az 



5 



