74 



Axinopalpus gracllis-t 1921, VI, 15-én kiszáradóban lévő 

 meggyfán fogtam. 



Phymatodes glabratus-t 1918, V, 27-én a Zálogos-erdőben 

 ölfán találtam Anthaxia manca-va\ együtt. 



Cyrtoclytas capra-i 1921, VI, 8-án a Zálogos-erdőben ölfán 

 és Obera linearis-i 1921, VI, 2. és 8-án ugyanott mogyoróbokron 

 gyűjtöttem. 



Paophilas afflalus-i Nagysallón több példányban fogtam 

 (det. Petri, Hajóss). A faunakatalogus (p. 146.) Vámosmikoláról 

 említi, ahol még Hopffgarten gyűjtötte (D. E. Z. XX, 1876, p. 

 337,343.), tehát ez az adat csak irodalmi volt. Az 1906-os kataló- 

 gus szerint Ausztriában, Magyarországon és Erdélyben fordul elő. 

 Petri 1912-es erdélyi bogárkatalogusában csak „Siebenbürgen"-t 

 említ, közelebbi termőhely nélkül, de megemlíti, hogy a P. Ham- 

 peí-tő\ a lábszár és a lábfej sárga színével tér el. Ennek a fajnak 

 a létjogosultsága és hazája tulajdonképen még most is ismeretlen 

 (HuBENTHAL : Ent. Blátter, XII, 1916, p. 64.). A nagysallói példá- 

 nyokat először ezen a néven kaptam vissza Curculionida-búváraink- 

 tól (Petri, Hajóss) és magam is ennek határoztam meg, de újab-' 

 ban Hajóss oda módosította a véleményét, hogy példányaim a 

 P. Hampei Seidl. faj alakkörébe tartoznak. A kérdés eldöntését 

 függőben hagyom addig, míg nagyobb vizsgálati anyag fog ren- 

 delkezésemre állani. 



Balaninus rubidus-i eddig csak Brassóból ismertük (Csíki : 

 Rovartani Lapok. XXI, 1914, p. 25.). 



1919. nyarán készítettem dögbogarak fogására egy csapdát, 

 mely némi módosítással olyan volt, mint az, amelyet Papé ismer- 

 tetett (Coleopterologische Rundschau. V, 1916, p. 48—49.). Ezt 

 kertünkben egy vén, részben már száradó diófa oldalára akasz- 

 tottam fel. A borszeszes üvegben a necrophagákon kívül egyéb 

 fajokat is találtam, még pedig július 31-én és augusztus 3-án 

 egy-egy Aegosoma scabricorne-t, augusztus 2., 19. és 29-én egy- 

 egy Siagonium quadrlcorne-t, augusztus 10. és 13-án egy-egy 

 Oplilo pallidas-t A Siagonium- ot a diófa kérge alatt is megtalál- 

 tam, ez tehát a fáról hullott bele a csapdába. Az Opilo pallidiis 

 életmódjáról meg alig tudunk valamit. De hogyan került oda a 

 puhafát kedvelő Aegosoma? Gurányi István főerdőtanácsos azt 

 a sejtését fejezte ki, hogy az állatokat esetleg a borszeszillat csa- 

 logatta oda. Tapasztalataim e téren nincsenek. 



■x- 



A felsorolt 398 fajjal a Nagysalló vidékéről ismert bogár- 

 alakok száma 1000-re emelkedett. Ezzel, azt hiszem, megvetettem 

 a további kutatások alapját, melyek a részleteket tovább építve, 

 teljessé fogják tenni a nagysallói bogárfauna képét. Sajnos, a 

 jövőben is teljesen kilátástalan, hogy hosszabb ideig, pl. tavasztól 



