75 



őszig állandóan Nagysallóban tartózkodhassam és így még igen 

 sokáig fog tartani, hogy minden hónapról szerezvén phaenologiai 

 adatokat, a fauna felvirágzásának, virágzásának és lehanyatlásának 

 helyi viszonyait részletesen ismertethetem. 



A jövőben arra fogok törekedni, hogy az általános gyűjtés 

 mellett egyrészt a DAHL-féle módszer segítségével a fajok gyakori- 

 sági viszonyait megállapítsam és az egyes biocoenozisok (myr- 

 mecophilae, nidicolae, stercoricolae, humicolae stb.) részletes kuta- 

 tásával mélyítsem a fauna összetételéről szóló ismereteinket, más- 

 részt pedig az eddig elhanyagolt családok (Haliplidae, Liodidae, 

 Mordellidae, Scolytidae) és a fajokban gazdag nemek (Amara, 

 Harpalüs, Philonthus, Atheta, Cercyon, Meligethes, Corticaria, 

 Cryptophagas, Sitona, Ceutorrhynchus, Apion, Aphodius stb.) 

 gyűjtésével gazdagítsam a nagysallói bogárfaunát. 



Amennyire eddigi adataim nyomán meg tudom ítélni, a fauna 

 általános jellege a középeurópai felhordott síkságok faunájával 

 egyezik meg. Hegyi fajok, HoLDHAUS-féle értelemben, nem talál- 

 hatók, legfeljebb néhány olyan, mely a hegyvidéken gyakoribb, 

 pl. Agabus congener, Leptura rufipes és sexguttata, Axinopalpis 

 gracilis stb. A talajviszonyok kizárják a halophil és a homoki 

 fauna lehetőségét, ép így igen kedvezőtlenek a körülmények a 

 ripicola biocoenozisra nézve is. 



Egyes délkeleti faunaelemek (a délkeleti jelzőt nem olyan 

 értelemben használom, mintha ezek onnan származtak volna ide, 

 hanem azt értem alatta, hogy főelterjedésük területe délkeleten 

 van) azonban vannak itt is, így a Laemostenus punctatas, Zabms 

 blapoides, Lydus syriacus, Dorcadion Scopolii, Ceutorrhynchus 

 edentulus, Lethrus apterus, Potoüa hungarica stb. Déli alakok az 

 Amara anthobia és a Malchinus nigrinas. 



Összehasonlításra kínálkozik a közeli Kiskálna faunája, ahol 

 a múlt században Rayé Lajos kutatott, akinek gyűjtése Frivaldszky 

 iMRÉ-hez kerülvén, egyes adatai Frivaldszky műveiben, a fauna- 

 katalogusban és később Csíki Ernő Bogárfaunájában és mono- 

 gráfiáiban is felbukkannak. Ezekből 130, jobbára ritkább fajt sike- 

 rült összeírnom, melyeket Kiskálnán találtak. Ebből én Nagy- 

 sallóban alig 40-et találtam meg. A többinek nagy része idővel 

 bizonyára szülőfalumban is elő fog kerülni, mert a két helyen 

 az oekologiai viszonyok nagyjában egyenlők. Másik részük azon- 

 ban Nagysallóban bizonyára egyáltalában nem fordul elő, mert 

 létfeltételei hiányzanak. A ripicola faunára gondolok itt, mely 

 Kiskálnán, a Garam folyó partján ^szépen tenyészhet, míg a Nagy- 

 salló határában folydogáló három patakocska termőtalaj-partjai 

 neki egyáltalában nem kedveznek. Bizonyára erre vezethető vissza, 

 hogy Kiskálnán annyi ripicola Cicindelida, Carabida, Staphylinida, 

 Heterocerus stb. fordul elő. Valószínűtlen továbbá a Quedius 

 laterális, Adelocera fasciata és a Phaedon laevígatus fajoknak 

 Nagysallóban való felfedezése. Valószínűleg Kiskálnán sem autó- 



